ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 липня 2026 року 	Справа № 160/3606/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Сліпець Н.Є. 	 	
за участі секретаря судового засідання	Лебеденко В.В.	 	
за участі: 	 	 	
представника позивача  представника відповідача 	Кисильов А.В. Циганок Є.О. 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

16.02.2026 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2025 року №0484462407, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 478 794,26 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2025 року №0484492407, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано суму військового збору в розмірі 206 566,2 грн.;
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 27 серпня 2025 року № Ф-00484422407 на суму 399 239,03 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом ФОП ОСОБА_1 своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 170 092,35 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна планова невиїзна перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахуваня, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт перевірки №3106/04-36-24-07/ НОМЕР_1 від 11.07.2025, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій. Позивач зазначає, що податковий орган протиправно дійшов висновку про заниження суми чистого оподатковуваного доходу, яке виникло внаслідок завищення витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу за рахунок не надання первинних документів, пов`язаних із предметом перевірки та відсутністю підтвердження сплати задекларованих витрат, а також про заниження чистого доходу від здійснення діяльності, який є базою нарахування військового збору, оскільки контролюючим органом під час проведення перевірки були допущені процедурні порушення, а саме останній належним чином не повідомив ФОП ОСОБА_1 про призначення та проведення перевірки, під час проведення перевірки не направив на актуальну податкову адресу позивача жодного запиту про надання пояснень та первинних документів бухгалтерського обліку. Також, позивач зазначає, що акт планової перевірки не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, зокрема пункту 5 розділу 2 та пункт 4 розділу 3 Порядку. Так, у акті не описано жодного правочину чи господарської операції, не досліджено жодного договору або контракту, будь-яких видаткових накладних, актів виконаних робіт, вантажно-митних декларацій тощо по відносинах з резидентами та нерезидентами України, згідно яких податковий орган дійшов висновку про завищення показників задекларованих позивачем у перевіряємому періоді витрат, заниження задекларованих у 2019-2023 роках сум військового збору чи єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Натомість, єдина встановлена обставина - ненадання до перевірки жодного первинного документа бухгалтерського обліку. Отже, відповідач не встановивши жодних порушень у частині задекларованого позивачем доходу, без належного мотивування та без аналізу первинних документів повністю виключив (не підтвердив) понесені ФОП ОСОБА_1 у 2019-2023 роках витрати для отримання вказаного доходу. Такий підхід свідчить про неповне, необ`єктивне та однобоке дослідження обставин, що суперечить суті податкової перевірки та стандартам доказування у публічно-правових спорах. Висновки акта перевірки є декларативними припущеннями та не підтверджені належними доказами. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є не обґрунтованими, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, що має наслідком їх неправомірність та є підставою для скасування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.03.2026 о 13:30 год.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
06.03.2026 на адресу суду від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник у задоволенні позову просила відмовити повністю, посилаючись на те, що в ході проведення документальної планової невиїзної перевірки позивача було встановлено завищення суми валових витрат, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу, у звязку з чим занижено суму чистого оподатковуваного доходу за рахунок не надання первинних документів, пов`язаних із предметом перевірки та відсутністю підтвердження сплати задекларованих витрат. При цьому, в ході перевірки, на виконання вимог п.44.1, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, позивачем не надано всі необхідні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), а також первинні документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, (відносяться до предмету здійснення підприємницької діяльності) та інші документи, які використовувались в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, зокрема: книгу обліку доходів та витрат, виписки банку про рух грошових коштів у розрізі контрагентів, договори укладені із контрагентами, акти виконаних робіт та видаткові накладні укладені із контрагентами, документи пов`язані із місцем провадження господарської діяльності, платіжні документи (у разі готівкового розрахунку), інформацію щодо заборгованостей по розрахунках з контрагентами, інформації щодо залишку ТМЦ, інформації щодо формування націнки на ТМЦ, інформації щодо транспортування ТМЦ, розшифровки «інших витрат» задекларованих у додатку до декларації про майновий стан і доходи, відомості нарахування та видачі заробітної плати найманим працівникам, трудові угоди, табелі обліку робочого часу. Крім того, за результатами перевірки, з урахуванням суми завищення витрат за перевіряємий період, які враховуються при обчисленні чистого оподатковуваного доходу, втановлено заниження чистого доходу від здійснення діяльності, який є базою нарахування військового збору, а також заниження ЄСВ. Відповідач вважає, що викладені висновки в акті перевірки №3106/04-36-24-07/ НОМЕР_1 від 11.07.2025 відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є правомірними та такими, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, звертала увагу суду, що копію наказу від 20.05.2025 № 3419-п, повідомлення від 20.05.2025 №813, направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення 20.05.2025, у порядку визначеному ст.42 ПК України, за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Проте, лист з копією наказу та повідомленням про початок перевірки повернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 10.06.2025 з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Вказане свідцить про відсутність процедурних порушень з боку відповідача. 
10.03.2026 представником позивача до суду через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що контролюючий орган в повній мірі не довів правомірність порушень, які зазначені в акті перевірки та жодним чином не спростував доводи позивача, що вказує на дійсні факти неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій. Окремо звертав увагу суду, що акт перевірки №3106/04-36-24-07/ НОМЕР_1 від 11.07.2025 містить суттєві фактичні неточності та арифметичні помилки, які безпосередньо вплинули на висновки контролюючого органу. 
13.03.2026 представником відповідача до суду через систему «Електронний суд» подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначені доводи, аналогічні тим, що викладені в відзиві на позов, а також додатково надано оцінку арифметичним помилкам та неточностям акту про які зазначав позивач. 
У підготовчому засіданні 17.03.2026 оголошено перерву до 01.04.2026 о 09:30 год., надано стороні позивача час для підготовки відповідних заперечень на заперечення відповідача на відповідь на відзив.
25.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що в акті перевірки зазначені невірні суми сплачених податків, на підтвердження чого надані дані з інтергрованих карток сплати податків, виключно на підставі цих даних податковим органом було проведено перевірку. Крім того, відповідачем не роз`яснено, звідки та на підставі яких даних були зроблені висновки про сплачені суми податків. При цьому, у поясненнях зазначено, що позивачем жодним чином не заперечується аргумент контролюючого органу щодо відсутності порушень в розрахунку та декларуванні сумам доходу, однак питання полягає в тому, що під час перевірки та складання акту перевірки перевіряючими не були досліджена ЦБД, та до акту перевірки внесені хибні дані, що не відповідають дійсності. В запереченнях не наведено інформації або підтвердження сум, що зазначені в акті перевірки.
У підготовчому засіданні 01.04.2026 оголошено перерву до 14.04.2026 о 15:40 год., надано стороні відповідача час для надання додаткових доказів. 
08.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли пояснення, в яких представник звертала увагу суду, що листування з позивачем, як платником податків, здійснювалось засобами поштового зв`язку, оскільки заява про бажання отримувати документи через електронний кабінет від позивача відсутня. Таким чином, копія наказу та повідомлення про початок перевірки вважаються врученими платнику податків. 
Усною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, від 14.04.2026 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05.05.2026 о 13:30 год. 
05.05.2026 адміністративну справу було знято з розгляду у зв`язку з оголошенням сигналу повітряної тривоги та справу призначено до розгляду на 26.05.2026 о 13:30 год. 
26.05.2026 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у іншому суді через супроводження іншої справи. 
У судовому засіданні 26.05.2026 оголошено перерву до 23.06.2026 о 13:30 год.
19.06.2026 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких наведена практика Верховного Суду з питань, що є предметом розгляду у цій справі. 
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
23.06.2026 суд після судових дебатів оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду 02.07.2026 о 09:40 год. 
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 04.07.2007 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
У період з 23.06.2025 по 04.07.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1 2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77, ст. 79, п. 82.1 ст. 82, пп. 69.35-2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року, п. 2 ч. 1 ст. 13 розділу ІV, п.п. 9-25 п. 9 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на підставі наказу від 19.03.2025 №1792-п, проведено документальну планову невиїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 31.12.2023.
За результатами документальної планової невиїзної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 11.07.2025 №3106/04-36-24-07/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлені порушення:
- п. 177.2 ст.177, п.п.177.3.1. п.177.3, пп.177.4.1 пп.177.4.2 пп.177.4.3 пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України, з урахуванням п.44.3 і п.44.1 ст.44 ПК України та пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2023 занижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2 194 376,01 грн, у тому числі по періодам: 2019 – 1 064 756,00 грн, 2020 – 901 556,60 грн, 2021 – 155 146,45 грн, 2022 – 57 967,78 грн, 2023 – 14 949,18 грн;
- п.п.1.2, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX, п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п. 164.1.3 п.164.1 ст. 164, п. 177.2, ст. 177, розділу IV ПК України, занижено військовий збір у сумі 182 864,67 грн, у тому числі по періодам: 2019 – 88 729,67 грн, 2020 – 75 129,72 грн, 2021 – 12 928,87 грн, 2022 – 4 830,65 грн, 2023 – 1 245,77 грн;
- п. 4 ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 встановлено недбстовірність відображення у звітності суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, в результат чого ФОП ОСОБА_1 занижено єдиний соціальний внесок на суму 399 239,03 грн, у тому числі по періодам: 2019 – 141 121,79 грн, 2020 – 120 402,47 грн, 2021 – 98 325,53 грн, 2022 – 39 389;24 грн;
- п.4 ч. 2 ст. 6 Закону №24І64, п. 1 розділу III Порядку №435 ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно подано звітність по ЄСВ за лютий 2019 року;
- п.44.1 п. 44.3 ст. 44, в частині ненадання книги обліку доходів та витрат.
На підставі вказаного акту перевірки від 11.07.2025 контролюючим органом прийняті:
податкові повідомлення-рішення від 27.08.2025, а саме:
- №0484462407, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 478 794,26 грн;
- №0484492407, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано суму військового збору в розмірі 206 566,2 грн;
вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 27.08.2025 №Ф-00484422407 на суму 399 239,03 грн;
рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом ФОП ОСОБА_1 своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 170 092,35 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 27.08.2025 №0484462407 та №0484492407, вимоги про сплату боргу від 27.08.2025 та рішення про застосування штрафних санкцій.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Статтею 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України вбачається, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Позивач та його контрагенти на момент складання податкових накладних, зазначених в акті перевірки, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного вбачається, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування по податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у період з 23.06.2025 по 04.07.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача щодо встановлення дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 31.12.2023.
Копія наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №3419-п від 20.05.2025 року та письмове повідомлення про проведення перевірки №813 від 20.05.2025 року були надіслані позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 .
Проте, лист з копією наказу та повідомленням про початок перевірки повернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 10.06.2025 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».
Також, судом встановлено, що у ході проведення планової перевірки контролюючий орган за цією ж адресою позивача направив запит про надання документів.
Водночас, судом встановлено, що 24.04.2025 позивач змінив місце проживання (реєстрації) з м. Кривий Ріг на с. Орлівка, Сарненського району, Рівненської області, що підтверджується Витягом Сарненської територіальної громади від 13.05.2025, копія якого наявна в матеріалах справи.
Крім того, судом встановлено, що про зміну місцезнаходження позивач належним чином повідомив Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та нова адреса останнього вказана в Електронному кабінеті платника податків, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення контролюючим органом запиту та наказу про проведення податкової перевірки за дійсною адресою місця реєстрації позивача. 
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач в порушення п.77.4 ст.77 ПК України належним чином не повідомив позивача про призначення та проведення перевірки.
Так, згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. 
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. 
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Відповідно до п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 42.3 ст. 42 ПК України, передбачено, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
З аналізу викладеного вбачається, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків не пізніше ніж за 10 календарних днів рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної планової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
При цьому, п. 77.4 ст. 77 ПК України визначає, що виключно виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної планової перевірки.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 дійшла висновку, що з метою дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, ПК України встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових невиїзних. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме, підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
Крім того, суд звертає увагу, що в акті перевірки, податковий орган зазначає, що позивачем не було надано всі необхідні документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), а також первинні документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, (відносяться до предмету здійснення підприємницької діяльності) та інші документи, які використовувались в податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби за період з 01.01.2019 по 31.12.2023, зокрема: книгу обліку доходів та витрат, виписки банку (по рахунку № UA913220010000026004320039730, №UA873220010000026203305173315, №UA093220010000026200319222749 відкритих у АТ "УНIВЕРСАЛ БАНК", № UA933003350000000026005526101, № UA393056530000000260072152974, № UA273003350000000026001623912, № UA603003350000000026008575502 відкритих у АТ "Райффайзен Банк") про рух грошових коштів у розрізі контрагентів, договори укладені із контрагентами, акти виконаних робіт та видаткові накладні укладені із контрагентами, документи пов`язані із місцем провадження господарської діяльності, платіжні документи (у разі готівкового розрахунку), інформацію щодо заборгованостей по розрахунках з контрагентами, інформації щодо залишку ТМЦ, інформації щодо формування націнки на ТМЦ, інформації щодо транспортування ТМЦ, розшифровки «інших витрат» задекларованих у додатку до декларації про майновий стан і доходи, відомості нарахування та видачі заробітної плати найманим працівникам, трудові угоди, табелі обліку робочого часу, у зв`язку з чим податковий орган дійшов до порушень встановлених в акті. 
Так, відповідно до п. 5 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків (далі - Порядок), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, передбачено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Згідно із п. 4 розділу 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок, згідно якого у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.
У висновку до акту перевірки обов`язково наводиться розмір грошових зобов`язань та/або сума зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також про необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених ПК України. 
Разом з тим, зі змісту акту перевірки вбачається, що в останньому не описано жодного правочину чи господарської операції, не досліджено жодного договору або контракту, будь-яких видаткових накладних, актів виконаних робіт, вантажно-митних декларацій тощо по відносинах з резидентами та нерезидентами України, згідно яких податковий орган прийшов до висновку про завищення показників задекларованих позивачем у перевіряємому періоді витрат, заниження задекларованих у 2019-2023 роках сум військового збору чи єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Натомість, єдиною обставиною, встановленою податковим органом є ненадання позивачем до перевірки жодного первинного документа бухгалтерського обліку.
Так, з документів, наявних в матеріалах справи вбачається, що витрати були задекларовані позивачем за результатом здійснення операцій з придбання товарів/послуг у таких контрагентів-постачальників, а саме: ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ПП ФОРТУНА ЛІМІТЕД (ІПН НОМЕР_3 ), ТОВ «Інтертекс ЛТД» (ІПН396070526544), ПП «Будпостач» (ІПН 242671126538), ТОВ «ДНІПРОШКІРГАЛАНТЕРЕЯ» (ІПН 352684204611), ТОВ «ДМЗ Комінмет» (ІПН 390088504612), ПАТ «Плазматек» (ІПН 35673902166), ТОВ «Дніпропромрегіон» (ІПН 316925604721), ТОВ «Єврозіз» (ІПН 396915126556), ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4 ), ФОП ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_5 ), ТОВ «ВІТАЛІЯ» (ІПН 316729510137), ТОВ «Папірван» (ІПН 394645604674), ТОВ «Шкіряний завод «Платан ЛТД» 003079721030), ТОВ «СПЕЦТЕКСТИЛЬ» (ІПН 366338826568), ТОВ «СПЕЦТЕХПРОМ» (ІПН 319986516039), ТОВ «Тексіка» (ІПН 322524726571), ТОВ «Укрінвест 3000» (ІПН 359718420352), ПП «ФОРТУНА ЛІМІТЕД» (ІПН 393370720316), ТОВ «Мегалат» (ІПН 390610804654),ТОВ «АЛЬФА ТРЕЙДІНГ Україна» (ІПН 400830126534), ТОВ «Волиньспецгруп» (ІПН 436286403184), ТОВ «ІНТЕРТЕКС ЛТД» (ІПН 396070526544), ТОВ «Літма» (ІПН 300648222259), ФОП ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_6 ), ФОП ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_7 ), ТОВ «СЕЛЕКТ-ГРУП» (ІПН НОМЕР_8 ), ФОП ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_4 ). ТОВ «МІКРОФІЛЬТР» (ІПН 380526916030), ТОВ «Прима-Вера» (ІПН 41089834), ФОП ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_9 ), ФОП ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_10 ), ТОВ «СОТА АЛЬЯНС ТОРГ» (ІПН 418196226530), ТОВ «ТАНТУМ ЛОГІСТІК» (ІПН 41089834), ТОВ «Метенергомаш» (ІПН 312244704821).
Крім того, в матеріалах справи наявні копії вантажно-митних декларацій, а також інші первинні документи бухгалтерського обліку.
Таким чином, суд доходить висновку, що акт планової перевірки №3106/04-36-24- 07/2818701919 від 11.07.2025 року не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, зокрема пункту 5 розділу 2 та пункт 4 розділу 3 Порядку.
За таких обставин, з урахуванням встановлених процедурних порушень, а саме неналежним повідомленням позивача про проведення перевірки, а також у зв`язку з невідповідністю акту встановленим вимогам, суд доходить висновку, що протиправними та такими, що підлягають скасуванню є рішення, прийняті за результатами такої перевірки, а саме: податкові повідомлення-рішення від 27.08.2025 №0484462407 та №0484492407, вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 27.08.2025 №Ф-00484422407 та рішення про застосування штрафних санкцій.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 16 640,00 грн, що документально підтверджується квитанцією від 11.02.2026.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 16 640,00 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.
Згідно із ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Керуючись ст. ст. 241-246, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А, код ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2025 року №0484462407, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 478 794,26 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2025 року №0484492407, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано суму військового збору в розмірі 206 566,2 грн.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 27 серпня 2025 року № Ф-00484422407 на суму 399 239,03 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом ФОП ОСОБА_1 своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 170 092,35 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А, код ЄДРПОУ 44118658) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 16640,00 (шістнадцять тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок) грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 13 липня 2026 року.

Суддя Н.Є. Сліпець