ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/361/25 пров. № А/857/28334/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Носа С.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області,
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року (суддя – Кухар Н.А., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту рішення – не зазначено), 
в адміністративній справі №380/361/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіп-Транс» до Головного управління ДПС у Львівській області, 
про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У січні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіп-Транс» (далі – ТзОВ «Тіп-Транс») звернулося в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.10.2024 №0445560412, та стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та витрат на послуги адвоката – 5000,00 грн.
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.10.2024 №0445560412. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіп-Транс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. У задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн - відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом не повно з`ясовано усі обставини справи, не надано вірної оцінки обставинам справи та судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування обставин, що мають суттєве значення, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ТОВ «ТІП ТРАНС» відповідно до вимог п.57.1 ст.57 Податкового кодексу порушено терміни сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість. Тому вважає правомірним оскаржуване податкове повідомлення-рішення. 
За результатами апеляційного розгляду просить апелянт скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Камеральна перевірка ТзОВ «Тіп-Транс» проведена 16.09.2024 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу I Податкового кодексу України, відповідно до пункту 75.1 статті 75, в порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Кодексу, головним державним інспектором Стрийського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Паук Христиною Богданівною з питання порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість. 
За результатами перевірки складено акт від 16.09.2024 №38497/13-01-04-12-04/40807713 відповідно до якого встановлено: 
- перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами і доповненнями в часині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а саме:
- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.12.2022 №9273162690 з граничним терміном плати – 20.12.2022, дата фактичної сплати – 21.12.2022, сума податкового боргу, що сплачено – 735308,00; кількість днів прострочення – 1.
На підставі акта камеральної перевірки ТзОВ «Тіп-Транс» винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань № 38497/13-01-04-12-04 від 16.09.2024 на суму 36765,40 грн. (а.с. 10). 
Позивач, вважаючи протиправним вище вказане податкове повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено підпунктами 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до п.76.1 ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Як визначено пунктом 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
При цьому, камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України, згідно з якою контролюючий орган має право провести перевірку не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Згідно з п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути:
1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);
2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;
3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах тощо.
Відповідно до вимог пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Як передбачено пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, податкові зобов`язання, які самостійно визначені платником у податкових деклараціях, є узгодженими.
Як передбачено пунктом 87.1 статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Вимогами пунктів 203.1, 203.2 статті 203 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ТзОВ «Тіп-Транс», на підставі поданої декларації із ПДВ визначено податкове зобов`язання: за жовтень 2022 року №9273162690.
В акті камеральної перевірки від 16.09.2024 №38497/13-01-04-12-04/40807713 відповідачем зазначено прострочення сплати узгодженого зобов`язання із зазначенням граничних термінів сплати та кількості днів прострочення.
Зокрема перевіркою встановлено, що ТзОВ «Тіп-Транс» порушило вимоги пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов`язання згідно поданої податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2022 року (реєстраційний номер 9273162690 від 19.12.2022) у сумі 735308 гривень. За несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання в інтегрованій картці платника умовно розрахований штраф у розмірі 5 відсотків в сумі 36765,40 гривень. 
Апелянт стверджує, що позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2022 року - 19 грудня 2022 року, що є порушенням встановленого терміну для подання (який припадав на 21 листопада 2022 року). Відповідно до норм Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити узгоджене податкове зобов`язання не пізніше, ніж через 10 календарних днів після останнього дня граничного терміну подачі декларації. У цьому випадку останній день для подачі декларації був 21 листопада 2022 року, тому граничний строк сплати - це 1 грудня 2022 року. Якщо декларація подана 19 грудня, то позивач фактично пропустив встановлений термін сплати податків. Податкове зобов`язання, яке нараховане в картці платника податків на суму 735308,00 грн, повинно було бути погашене не пізніше 1 грудня 2022 року, а не 20 грудня 2022 року, як зазначає позивач. Таким чином, сплата після 1 грудня є порушенням, оскільки строк сплати вже минув, і позивач не виконав своїх зобов`язань у встановлений термін. 
Проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі пояснення є необгрунтованими, так як в акті перевірки та розрахунку штрафних фінансових санкцій (додаток до ППР від 18.10.2024) зазначено, що граничний термін сплати – 20.12.2022, дата фактичної сплати - 21.12.2022, кількість днів затримки - 1, сума податкового боргу- 725308,00 грн, розмір штрафу - 5%, сума МС - 36765,40 грн. На момент подання декларації (19.12.2022) в інтегрованій картці платника обліковувалась переплата в сумі 634137 грн та наявні кошти на електронному рахунку в сумі 105977 грн, для погашення узгодженої суми податкового зобов`язання по декларації за жовтень 2022 року платником перераховано на електронний рахунок кошти 20.12.2022 в сумі 600000 грн, 21.12.2022 в сумі 40000 грн та 97000 грн.. 
Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно нараховано штрафні санкції. 
Враховуючи викладене, вірними є висновки суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області є протиправним та підлягає скасуванню. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року в адміністративній справі №380/361/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіп-Транс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	С. П. Нос