Справа № 706/429/26 
2/706/623/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
16 вересня 2026 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючої судді Школьної А.В.,
за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» через свого представника звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
В обґрунтування позову представник позивача Міньковська А.В. зазначає, що 25.08.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором 587282 укладений Договір №27415430.
Відповідно до умов цього правочину ТОВ «ФК «Ірбіс» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 4 200 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідно до умов передбачених Договором, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті кредитодавця.
ТОВ «ФК «Ірбіс» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 200 грн на її банківський рахунок.
Однак, отримавши кошти у користування на строковій і платній основі, відповідач ОСОБА_1 свого обов`язку щодо їх повернення не виконала.
Позивач стверджує, що внаслідок укладення 01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» Договору факторингу №01092025/1, право вимоги за кредитним Договором №27415430 від 25.08.2021 перейшло до позивача, тому за захистом набутого ним права він звернувся до суду.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 23.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 
01.05.2026 представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про витребування доказів.
Постановленою 19.06.2026 судом ухвалою витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, щодо емітування на ім`я відповідача банківської картки, вказаної в договорі, зарахування на неї грошових коштів, з наданням виписки про рух коштів по картковому рахунку. 
На виконання ухвали суду 10.07.2026 надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260629/109262-БТ від 30.06.2026, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 25.08.2021 здійснений переказ коштів у розмірі 4 200 грн.

Представник позивача ТОВ «ФК «Позика» у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У поданій до суду позовній заяві та скерованій 25.05.2026 заяві позивач просить розгляд справи проводити за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву нею не подано.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 16.09.2026 постановлено провести заочний розгляд справи. 
Суд, дослідивши надані позивачем та витребуванні за його клопотанням докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Дослідженням доданих до позову копій письмових доказів суд встановив, що 25.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» (далі у тексті також первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 укладений Договір про надання фінансового кредиту №27415430.
За умовами п.3.1. цього правочину ТОВ «ФК «Ірбіс» надає позичальнику кредит в розмірі 4 200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним, в строки та на умовах визначених Договором.
Відповідно до п.4.1. Договору видача (надання) товариством кредиту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені позичальником в особистому кабінеті, та, яка визначена як основна платіжна картка.
За умовами п.4.2 Договору позичальник зобов`язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 23.11.2021 шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
У разі закінчення строку кредитування позичальник може подати кредитодавцю заявку щодо продовження строку кредитування і кредитодавець, у разі наявності вільних коштів та інших факторів, може розглянути заяву та надати згоду шляхом укладення Додаткового договору (п.11.4 Договору).
Згідно з п.п.3.2.1. п.3.2 Договору пільговий період складає 20 календарних днів з 25.08.2021 по 14.09.2021 з пільговою процентною ставкою 2,5%, а стандартний період - 70 календарних днів з 15.09.2021 по 23.11.2021 зі стандартною процентною ставкою 3% (п.3.2.2. п.3.2. Договору).
Пунктом 4.4 Договору сторони обумовили, що позичальник має право скористатися пільговою процентною ставкою повторно, якщо сплатить проценти за користування кредитом не пізніше 3-х днів після останнього дня попереднього пільгового періоду. У цьому випадку позичальник на сайті кредитодавця обирає наступний пільговий період у значенні від 1 до 30 днів. Після цього між сторонами правочину підписується додатковий договір. Після закінчення строку пільгового періоду нараховується стандартна процентна ставка у визначеному п.3.2.2. Договору розмірі (3%).
Дослідженням паперової копії укладеного в електронному вигляді Договору, яку надав позивач на доведення заявлених вимог, суд встановив, що паперова копія Договору №27415430 містить відомості про його підписання ОСОБА_1 електронним підписом 587282.
Зі сторони кредитодавця електронним підписом - 6tlrpty2. Договір підписав директор ОСОБА_2 . 
Як Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №27415430 від 25.08.2021 додана Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, за змістом якої ОСОБА_1 мала своїм обов`язком 14.09.2021 сплатити кредитору в особі ТОВ «ФК «Ірбіс» 2 100 грн процентів за користування кредитом упродовж першого пільгового періоду в 20 днів, а після спливу 70 днів стандартного періоду - 8 820 грн процентів за користування кредитом та 4200 грн тіла кредиту, що відповідає заявленим позовним вимогам.
Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит також містить електронні підписи сторін.
Додатковим договором №1 від 15.09.2021 до Договору про надання фінансового кредиту № 27415430 змінено строк дії пільгового періоду та визначеного його сторонами тривалістю у 26 календарних днів – із 25.08.2021 по 20.09.2021, а стандартний період за умовами внесених змін становить із 21.09.2021 по 14.12.2021 або 64 календарних дні.
Додатковим договором №1 від 21.09.2021 до Договору про надання фінансового кредиту № 27415430 пільговий період визначено із 25.08.2021 по 06.10.2021, а стандартний – із 07.10.21 по 20.12.2021.
Довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. №3152_251023163733 від 23.10.2025 позивач підтвердив зарахування на картку клієнта № НОМЕР_2 25.08.2021 о 12:34:47 коштів у сумі 4 200 грн, номер транзакції в системі iPay.ua – 104772860, призначення платежу: зарахування 4 200 грн на карту НОМЕР_2 .
Належність банківської картки № НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 та зарахування на неї 25.08.2021 4 200 гривень кредитних коштів підтверджено наданою АТ КБ «ПриватБанк» інформацію та випискою про рух коштів по рахунку за період із 25.08.2021 по 28.08.2021.
Датована 01.09.2025 і підписана директором ТОВ «ФК «Ірбіс» Владиславом Завадою копія довідки про ідентифікацію підтверджує, що ТОВ «ФК «Ірбіс» в інформаційно -телекомунікаційній системі ідентифікувало ОСОБА_1 за унікальним ідентифікатором (кодом підпису) 587282, що був надісланий на мобільний телефон НОМЕР_3 . Договір №27415430 підписаний 25.08.2021, маска картки НОМЕР_2 .
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №27415430 виконаним первісним кредитором ТОВ «ФК «Ірбіс» станом на 01.09.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 15 225 грн, з яких 4 200 грн - борг за кредитом, 11 025 грн - борг за процентами, проценти первісним кредитором нараховані до 20.12.2021 включно, що відповідає умовам Кредитного договору з урахуванням укладених додаткових угод.
01.09.2025 ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» уклали Договір факторингу №01092025/1, відповідно до умов якого клієнт ТОВ «ФК «Ірбіс» зобов`язався відступити фактору ТОВ «ФК «Позика» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а фактор зобов`язався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених цим договором.
Акт прийому-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 між ТОВ ФК «Ірбіс», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Позика», як фактором, підтверджує, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 01.09.2025 у кількості 25419 боржників загальною сумою заборгованості 213674446,94 грн.
Платіжна інструкція №6054383 від 02.09.2025 підтверджує сплату ТОВ «ФК «Позика» на користь ТОВ «ФК «Ірбіс» 3490472,17 гривень фінансування згідно з Договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025.
Відповідно до сформованого 01.09.2025 витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 від ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №27415430 від 25.08.2021 в загальній сумі 15 225 грн.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вирішуючи юридичний спір між ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_1 суд встановив, що 25.08.2021 відповідач з кредитором в особі ТОВ «ФК «Ірбіс» уклала Договір про надання фінансового кредиту, умови якого передбачали обов`язок відповідача повернути кредитодавцю отримані в кредит 4 200 гривень, сплатити проценти за користування ними.
ТОВ «ФК «Ірбіс» виконало своє грошове зобов`язання та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 200 гривень, що підтверджено дослідженими судом доказами.
Отже, між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд, перевіривши розрахунок позивача, керуючись ст. 627 ЦК України та умовами Договору №27415430 від 25.08.2021 встановив, що розмір основного боргу складає 4 200 гривень, проценти за користування отриманими в кредит коштами нараховані в рамках строку кредитування.
Доказів на підтвердження того, що позичальник ОСОБА_1 належним чином та в повному обсязі виконала кредитні зобов`язання, як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора, суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконала, у передбачений в Договорі строк кошти, нараховані відсотки не повернула, у зв`язку із чим заявлені вимоги підлягають до повного задоволення.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Дослідженням копій доданих до справи доказів суд встановив, що між позивачем ТОВ «ФК «Позика» і ФОП ОСОБА_3 02.01.2026 укладений Договір про надання правової допомоги № 39493634, предметом якого є надання юридичних послуг (правової допомоги) в обсязі та на умовах, визначених цим правочином. Деталі предмету Договору встановлюються додатковими угодами.
Згідно датованої 16.02.2026 Додаткової угоди №27415430 до Договору № 39493634 позивач доручив ФОП ОСОБА_3 надавати юридичну допомогу на захист прав і інтересів товариства у справі про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості.
Вартість послуг узгоджена сторонами Актом наданих послуг на підтвердження факту надання правничої допомоги від 16.02.2026, де правові та юридичні послуги склали 5 500 гривень, у тому числі складання позовної заяви (3 000 гривень), правовий аналіз обставин спірних правовідносин (1 500 грн), письмова консультація (500 грн), формування додатків до позовної заяви (500 грн), який відповідає детальному опису робіт.
У постанові ОП КГС Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, відсутністю клопотань з боку відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 500 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280 – 284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 27415430 від 25.08.2021 в сумі 15 225 (п`ятнадцять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ЄДРПОУ – 39493634, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя          Альона ШКОЛЬНА