КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 357/2882/26 Головуючий у суді першої інстанції - Гавенко О.Л.
Номер провадження № 33/824/3096/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Марченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Вдовиченком Андрієм Вікторовичем, на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2026 року щодо притягнення: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №594081 від 17 лютого 2026 року, водій ОСОБА_1  17 лютого 2026 року о 15 годині 35 хвилин в міста Біла Церква по вулиці Фастівська, будинок 1, керуючи т/з «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті зіткнення т/з отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п.12.1 ПДР України про що було складено протокол за ст.124 КУпАП.
Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665, 60 грн. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_1 - Вдовиченко А.В. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновок суду про порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України є недостатньо мотивованим, оскільки суд не встановив фактичну швидкість руху транспортного засобу, дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, безпечність дистанції та можливість уникнення ДТП. Саме лише посилання на п. 12.1 ПДР без аналізу зазначених обставин не може вважатися належним обґрунтуванням вини.
Суд не надав належної оцінки доказам, які підтверджують незадовільний стан проїзної частини та наявність ожеледиці, зокрема фотознімкам, зробленим одразу після ДТП, а також відеозаписам з бодікамер працівників поліції. Ці докази свідчать про неналежне утримання дороги та можливу бездіяльність комунальних служб щодо її оброблення протиожеледними матеріалами, однак зазначені обставини в оскаржуваній постанові не досліджені та не оцінені.
Крім того, судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 280 КУпАП. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є не лише джерелом доказів, а й актом обвинувачення, тому він повинен відповідати вимогам статей 254, 256, 268 та 278 КУпАП.
Копію протоколу від 17 лютого 2026 року ОСОБА_1 під час його складення не вручено, а в графі про роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, відсутній його підпис, що свідчить про недотримання процесуальних гарантій.
Протокол не містить відомостей про фактичну швидкість руху автомобіля, перевищення встановленого швидкісного режиму чи інших об`єктивних даних, які б підтверджували порушення п. 12.1 ПДР України. Також у ньому не встановлено, хто саме створив аварійну ситуацію та чи мав ОСОБА_1 реальну можливість уникнути зіткнення.
Викладені у протоколі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, хоча відповідно до практики Верховного Суду факт порушення Правил дорожнього руху має бути належним чином задокументований і доведений сукупністю доказів. Сам по собі протокол не є достатнім доказом вини особи.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Зокрема, у ньому не зазначено обставин, що безпосередньо призвели до ДТП, не встановлено причин зіткнення, не наведено свідків події, не зафіксовано швидкість руху транспортного засобу, гальмівний шлях, дорожні умови та інші об`єктивні дані, які б підтверджували порушення Правил дорожнього руху.
За таких обставин протокол не відповідає вимогам процесуального закону та не може бути достатньою підставою для висновку про винуватість. При розгляді справи суд був зобов`язаний встановити, які саме вимоги ПДР були порушені, у чому полягало порушення та чи існує причинний зв`язок між діями водія і наслідками ДТП.
У оскаржуваній постанові відсутні мотиви відхилення доводів сторони захисту, не надано оцінки всім доказам у їх сукупності та не з`ясовано механізм ДТП, дії кожного з водіїв і причинний зв`язок між їх діями та наслідками пригоди.
Схема місця ДТП та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі підтверджують, що дорожньо-транспортна пригода сталася за умов ожеледиці, слизького дорожнього покриття та відсутності горизонтальної дорожньої розмітки. При цьому експлуатаційний стан дороги не відповідав вимогам ДСТУ, що свідчить про неналежне зимове утримання дороги.
Апелянт та його захисник, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явились та від захисника ОСОБА_1 - Вдовиченка А.В. надійшла заява в якій останній повідомляє, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та просить її задовольнити, а справу розглянути без його участі та участі Вдовиченка А.В .
Потерпілий належним чином також не з`явився, про день та час розгляду справи судом повідомлений у встановленому порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі мотивував своє рішення тим, що дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали дійшов висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594081 від 17 лютого 2026 року, водій ОСОБА_1 17 лютого 2026 року о 15 годині 35 хвилин в міста Біла Церква по вулиці Фастівська, напроти будинку 1, керуючи т/з «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті зіткнення т/з отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. чим порушив п. 12.1 ПДР України про що було складено протокол за ст. 124 КУпАП. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. (а.с. 1)
В матеріалах справи міститься також схема місця ДТП, яка сталася 17 лютого 2026 року, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с. 3).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 17 лютого 2026 року зазначено, що він рухався за кермом свого автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 близько 15:35 хв. по вулиці Фастівській ( в районі багатоповерхового будинку № 2 в м. Біла Церква в напрямку бульвару Олександрійський помітив на проїзній частині дороги автомобіль «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився. Він рухаючись із невеликою швидкістю почав гальмувати, а враховуючи не прибраний стан проїзної частини дороги (нашарування суцільного льоду, снігу, відсутності посипки дороги піском, гран відсівом) по вулиці Фастівській в м. Біла Церква автомобіль не реагував на гальма та продовжував самовільний рух по ожеледиці проїзної частини дороги. Вказане призвело до зіткнення із автомобілем «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження його автомобіля (бампер, решітку радіатора, та кріплення переднього номерного знака) Правила дорожнього руху не порушував, рухався із дозволеною швидкістю (а.с. 5).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 17 лютого 2026 року зазначено, що рухаючись по вулиці Фастівській не доїжджаючи до перехрестя вул. Фастівській - бульвар Олександрійський здійснив зупинку перед світлофором, так як світився червоний сигнал світлофора та почув як в задню частину його автомобіля врізався інший автомобіль, «Skoda Octavia». (а.с. 6)
Відповідно до положень пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, що б мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до положень статті 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять посилань на докази, які б свідчили про їх помилковість.
Так, протокол про адміністративне правопорушення містить необхідні відомості, які мають обов`язково бути зазначені при його складанні, наявний запис про особу потерпілого як іншого учасника ДТП.
За наслідками дослідження наданих пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди та схеми ДТП встановлено, що водій автомобіля «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , здійснив зупинку на червоний сигнал світлофора, водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 застосував гальмування, але не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 , лише після зіткнення КТЗ зупинився. 
Сам факт, що водій автомобіля «Skoda» здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду та фактично перебував у зупиненому стані свідчить про недотримання водієм правил дорожнього руху.
Водій автомобіля «Skoda» повинен був аналізувати дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, переконатися, що його швидкість руху є безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Посилання наведені в апеляційній скарзі про незадовільний стан проїзної частини та наявність ожеледиці на дорозі, не спростовують висновків суду, викладених в постанові про доведеність його вини в порушенні п. п. 12.1 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не встановив фактичну швидкість руху транспортного засобу, дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, безпечність дистанції та можливість уникнення ДТП, взагалі не знайшли свого підтвердження та не мають вирішального значення для кваліфікації вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки ці обставини повинні бути враховані саме водієм колісного транспортного засобу в даному випадку ОСОБА_1 ,Є що ним не було дотримано і що стало причиною вказаної ДТП.
Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист також не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися правовою допомогою.
Разом із тим матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 чи його захисник були позбавлені можливості реалізувати зазначені права або що такі порушення мали істотний характер і вплинули на правильність вирішення справи.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для законного й обґрунтованого розгляду справи.
Зміст постанови суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведено встановлені судом обставини, зазначено докази, якими вони підтверджуються, мотиви відхилення доводів сторони захисту, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 . 
За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що заперечення вини ОСОБА_1 є способом реалізації його права на захист, однак саме по собі не спростовує сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції. Твердження про невинуватість обґрунтовано не прийняті судом до уваги, оскільки вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, та іншими дослідженими судом доказами ( схемою ДТП, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, пояснення ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , відеозаписом з нагрудної камери 477078,476280). 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За наслідками перевірки постанови суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Вдовиченком А.В., слід залишити без задоволення.
Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Вдовиченком Андрієм Вікторовичем, залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду М.А. Яворський