Справа № 297/1581/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 вересня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Мацунича М.В., Шевчука В.В.,
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року у складі судді Михайлишина В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-
в с т а н о в и в :
У травні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2900,00 гривень.
Позовна заява мотивована тим, що 10.10.2024 року невстановлені особи, списали з особистого рахунку позивачки, відкритого в АТ «ОЩАДБАНК» грошові коти в сумі 900 гривень, 900 гривень та 1100 гривень. При цьому, позивачка не надавала доступ до свого особистого рахунку, а також до свого особистого кабінету. З відповідною заявою позивачка звернулася до поліції, щодо скоєння відносно неї кримінального правопорушення. Однак, співробітники поліції відмовилися вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву позивачки. Так, згідно письмової відповіді з АТ «ОЩАДБАНК», невстановлені особи, без відома позивачки перерахували вищезазначені грошові кошти на карту НОМЕР_1 , яка імітована АТ «ТАСКОМБАНК». При цьому, позивачці стало відомо, що вищезазначена картка зареєстрована на відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 вважає, що з останнього необхідно стягнути на її користь грошові кошти в сумі 2900 гривень, які були незаконно списані з її рахунку.
Заочним рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи взагалі відсутні будь які офіційні документи щодо відповідача (прізвище, ім`я та по батакові, РНОКПП, реєстроване місце проживання). Суд першої інстанції при визначенні підсудності даної справи керувався виключно інформацією з даного цивільного позову, де зазначено, що анкетні дані відповідача отримала з неофіційних джерел. Апелянт вважає, що поки в матеріалах справи не буде відповідної інформації з АТ «Таскомбанк» щодо власника картки № НОМЕР_1 , яка імітована АТ «Таскомбанк» (Прізвище, ім`я та по батакові, РНОКПП, реєстроване місце проживання), законне рішення по даній справі взагалі не можливо винести. На даний час, з неофіційних джерел стало відомо, що відповідач зареєстрований або в Херсонській або в Миколаївській області.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем грошових коштів позивача.
З даним висновком погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відсутність правової підстави – це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2024 року у справі №628/1203/19 зроблено висновок, що обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що з її особистого рахунку, відкритого в АТ «ОЩАДБАНК» грошові коти в сумі 900 гривень, 900 гривень та 1100 гривень перерахували на карту НОМЕР_1 , яка імітована АТ «ТАСКОМБАНК». При цьому, позивачці стало відомо, що вищезазначена картка зареєстрована на відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підтвердження заявлених позовних вимог, позивачкою надано відповідь АТ «ОЩАДБАНК» за №22/4-02/9554/2024/с від 29.11.2024 року, згідно якої встановлено рух коштів по особовому рахунку позивачки. Однак, в даному листі відсутні відомості щодо перерахунку грошових коштів у вказаних у позовній заяві сумі відповідачу ОСОБА_2 (а.с.4).
ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подавала до Закарпатського апеляційного суду клопотання про витребування з АТ «Таскомбанк» інформацію щодо власника картки № НОМЕР_1 .
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18 червня 2026 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Акціонерного товариства «Таскомбанк» інформацію щодо власника картки № НОМЕР_1 , яка імітована АТ «Таскомбанк» (прізвище, ім`я та по батакові, РНОКПП, реєстроване місце проживання).
Згідно відповіді Акціонерного товариства «Таскомбанк» власником картки № НОМЕР_1 є не відповідач, а інша особа.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідь АТ «ОЩАДБАНК» за №22/4-02/9554/2024/с від 29.11.2024 року», в порядку норм ЦПК України, не є належним та допустимим доказом факту набуття відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів позивачки ОСОБА_1 . Інших належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 до суду не подала і таких матеріали справи не містять.
З врахуванням наведеного суд першої інстанції правомірно відмовив у заявленому позові. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не заслуговують на увагу. 
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: