Справа № 307/720/26
Провадження № 2-о/307/15/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за заявою Тячівської окружної прокуратури Закарпатської областів інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність,
В С Т А Н О В И В :

Тячівська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність.В заяві представник зазначив, що в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок садибного типу, загальною площею 41,6 м.кв, який належав на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 1988 року, зареєстрованого в реєстрі №1048. Відповідно до інформації з реєстру актів цивільного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинено актовий запис про смерть №53 від 21.04.2005 року. З часу відкриття спадщини жоден із спадкоємців спадщину не прийняв, що підтверджується відповіддю Тячівської державної нотаріальної контори №419 від 25.12.2025 року. Відповідно до інформації з Управління Центра надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради №01-08/40 від 29.01.2026 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано. При цьому, у вказаному реєстрі міститься інформація щодо реєстрації 22.10.2024 року вказаного будинку як такого, що взятий на облік як безхазяйний. Відповідно до інформації Комунального проектно-виробничого підприємства «Мараморош» Солотвинської селищної ради №14 від 18.06.2024 року згідно архівних даних інвентаризаційна справа та зареєстроване право власності станом на 31.12.2012 року на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_3 б/б, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №1048. Заявник зазначає, що спадкоємці ОСОБА_4 не прийняли вказаний будинок у спадщину протягом тривалого періоду, а саме 19 років та 10 місяців, а тому такий підлягає визнанню як відумерла спадщина та передачі його органу місцевого самоврядування Солотвинській селищній раді. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним проектно-виробничим підприємством «Мараморош» Солотвинської селищної ради вказаний будинок складається з коридору, комори, спальні та житлової кімнати. Загальна площа будинку складає 41,6 м.кв., з яких житлова площа 27,7 м.кв., допоміжні приміщення 13,9 м.кв. Згідно узагальненої характеристики об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок, ганок, господарська будівля, вбиральня, огорожа, ворота з хвірткою. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-20260204-0011150198 від 04.02.2026 року вартість вказаного будинку становить 455892,37 грн.
Просить суд визнати спадщину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: житловий будинок садибного типу, загальною площею 41,6 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою та передати її у комунальну власність Солотвинської селищної ради.
Представник Тячівської окружної прокурати, який діє в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Варга І.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на викладені в заяві обставини та просить їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 1988 року, зареєстрованого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори в реєстрі за №1048, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником житлового будинку садибного типу, загальною площею 43,7 квадратних метра, який знаходиться в -ще АДРЕСА_1 . 
Згідно повідомлення держаного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори №419 від 25 грудня 2025 року після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Солотвино, Тячівського району Закарпатської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 25 грудня 2025 року, спадкова справа не заведена.
Згідно повідомлення начальника Центру надання адміністративних послуг Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Варга Д.В. №01-08/40 від 29 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні. 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №463221625 від 06 лютого 2026 року відомості про власника житлового будинку садибного типу, загальною площею 41,6 квадратних метра, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні; 21 жовтня 2024 року згідно рішення виконавчого комітету Солотвинської селищної ради №100 вказаний житловий будинок взято на облік безхазяйного майна.
Згідно повідомлення директора Комунального проектно-виробничого підприємства «Мараморош» №14 від 18 червня 2024 року в архіві, який зберігається в КПВП «Мараморош» Солотвинської селищної ради, наявна інвентаризаційна справа та станом на 31 грудня 2012 року зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 б/б згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 1988 року, яке зареєстроване в реєстрі №1048.
Згідно технічного паспорту №ТІ01:4125-3257-4132-8189 від 03 жовтня 2024 року житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вбачається що вказаний будинок має загальну площу, 41,6 квадратних метра, побудований до 1991 року, складається з: коридору, комори, спальні, житлової кімнати, ганку, сараю, вбиральні, огорожі, воріт з хвірткою. 
Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 04 лютого 2026 року вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складає 455892,37 гривень.
З актового запису про смерть №53 від 21 квітня 2005 року вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 роки.
Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Системний аналіз зазначених норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщини чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури (див. постанови Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі № 712/14171/21, від 25 липня 2023 року у справі № 204/3252/21, від 22 квітня 2024 року у справі № 205/5655/21, від 17 липня 2024 року у справі №522/1364/20, від 10 липня 2024 року у справі № 521/15714/22, від 02 жовтня 2024 року у справі справа № 522/2960/20).
Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права.
Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.
Згідно із статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.
Відповідно до статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Однією із передумов набуття територіальною громадою права власності на спадкове майно є відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття (частина перша статті 1277 ЦК України).
Зазначена норма матеріального права має застосовуватися судом при вирішенні питання, чи порушені рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, поставленого в окремому провадженні, права особи, яка подала апеляційну скаргу, на таке рішення у справі.
Такі висновки щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року у справі № 2-о-36/08 (провадження № 61-14000св20) та від 28 вересня 2022 року у справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 б/б помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому до вказаних спірних правовідносин підлягають застосуванню саме положення чинного ЦК України.
Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою — четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як зазначалося вище, однією із обов`язкових умов визнання спадщини відумерлою є відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 б/б помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і після його смерті спадкоємці відсутні, так як спадкова справа не заводилася, що підтверджено повідомленням держаного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори №419 від 25 грудня 2025 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області слід задовольнити та визнати спадщину, яка складається з житлового будинку садибного типу, загальною площею 41,6 квадратних метрів, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відумерлою та передати вказаний житловий будинок у комунальну власність територіальної громади в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.
Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 200, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, суд, 

В И Р І Ш И В :

Заяву Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області, - задовольнити.
Визнати спадщину, яка складається з житлового будинку садибного типу, загальною площею 41,6 квадратних метрів, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відумерлою та передати вказаний житловий будинок у комунальну власність територіальної громади в особі Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Заявник – Тячівська окружна прокуратура, адреса м. Тячів, вул. Незалежності, 27, Закарпатська область, код ЄДРПОУ - 02909967 .
Заінтересована особа – Тячівська державна нотаріальна контора, адреса: м. Тячів, вул. Незалежності, 30, Закарпатська область, код ЄДРПОУ – 02884003.
Повний текст рішення суду складено 24 серпня 2026 року.

Головуючий В.І.Бобрушко