КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 381/2087/24 Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження №22-ц/824/11229/2026Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Борисової О.В., Голуб С.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Притули Єлизавети Олегівни на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 рокуу справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Кожухівський Я.І. звернувся до суду з даним позовом, який мотивовано тим, що 29 березня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 47053-03/2023, підписаний електронним підписом позичальника одноразовими ідентифікаторами, за умовами якого відповідач отримав кредит. 
Підписуючи вказаний договір, відповідач підтвердив, що невід`ємними частинами цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства - https://www.zecredit.com.ua та є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту. Приймаючи умови Кредитних Договорів, Клієнт підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 3072023, згідно з яким фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»укладено Договір факторингу № 27102923, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів»за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» Права Вимоги до Боржників, вказані у реєстрі боржників.
Всупереч умовам укладеного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. 
Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Кожухівський Я.І. просив стягнути з  ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором № 47053-03/2023 в розмірі 56 840,00 грн, з яких 14 600,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 42 240,00 грн - сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати.
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1  на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»заборгованість за кредитним договором № 47053-03/2023 в розмірі 56 840,00 грн, з яких 14 600,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 42240,00 грн - сума заборгованості за відсотками, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2026 року заяву  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині стягнення відсотків, представник    ОСОБА_1  - адвокат Притула Є.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків в сумі 42 240 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в сумі 9 125 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що в даній справі наявний Додаток №1 та Графік погашення, за яким: тіло кредиту - 14 600 грн, строк кредитування - 30 днів, розмір відсотків - 9 125 грн, сума до повернення - 23 725 грн. Таким чином, розмір відсотків за кредитним договором становить не 42 240 грн, а 9 125 грн.
Представник     ОСОБА_1  - адвокат Притула Є.О. звертає увагу на те, що перерахунок відсотків за п. 2.3 кредитного договору у разі неповернення кредиту в строк встановлений судом за прострочення - не продовжує строк кредитування визначеному в Додатку №1, а визначає розмір відсотків за фактичне неправомірне користування кредитом.
12 червня 2026 року до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Ясницька Н.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначає, що предметом спору даної справи є захист порушено права позивача, яке полягає у невиконання договірних зобов`язань відповідачем за договорами шляхом стягнення заборгованості за ними.
Вказує, що сторони узгодили розмір кредиту, строки та умови користування коштами, у договорі передбачено умови та строки нарахування відсотків та відповідальність сторін за невиконання та неналежне виконання умов договору, що свідчить про ознайомлення позичальника зі всіма істотними умовами договору та про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору в електронній формі на погоджених умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зазначає, що кошти кредиту надано товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжних карток реквізити яких надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісними кредиторами. Відтак, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просили суд стягнути з відповідача ту заборгованість за Кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами за неналежне виконання взятих на себе позичальником зобов`язань.
Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Ясницька Н.О. вважає, що суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши всі обставини справи, перевіривши наявність, підстави та розмір виникнення заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснюється без повідомлення учасників справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження під час розгляду даної справи, а розрахунки заборгованості, подані позивачем є обґрунтованими. 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року в частині стягненняз ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення судуу даній справі лише в частині стягнення нарахованих відсотків.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав
З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 47053-03/2023, підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікаторам W0812, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 14600,00 грн строком на 25 днів (до 22.04.2023). 
Згідно з п. 1.4 кредитного договору кредит надається у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом; номер банківської картки міститься у реквізитах договору.
Сторони погодили, що даний договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку (п.п.1.9-1.10, 6.1 кредитного договору).
Вищевикладені обставини не оспорюются стороною відповідача.
29 березня 2023 року ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, тощо, чим також підтвердив факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних ним умов, а також підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.
ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі.
03 липня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» був укладений Договір факторингу, за яким до ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року.
27 жовтня 2023 року між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу, відповідно до умов якого ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, зокрема і до відповідача.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року, ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредиту № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року.
Вищевикладені обставини не оспорюются стороною відповідача.
Перевіряючи доводи скарги щодо необґрунтованості розміру стягнутих із відповідача відсотків за користування позиковими коштами, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ст. 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
До матеріалів справи позивачем долучено Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 47053-03/2023та Графік погашення, за яким: тіло кредиту - 14 600грн, строк кредитування - 25 днів, розмір відсотків - 9 125 грн, сума до повернення - 23 725 грн.
31 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» із заявкою на відстрочення виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту та між сторонами укладено Додаткову угоду від 31 березня 2023 року до Договору про надання фінансового кредиту № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року, за умовами якої виконання зобов`язань за договором було відстрочено на 10 днів, тобто до 19 квітня 2023 року, та клієнт зобов`язався здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків, зазначеного в угоді, в якому визначені розмір заборгованості, в том числі, за процентами, що відповідач підтвердив своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором W214. В даній угоді сторони погодили, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості становить 15330,00 грн.
23 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» із заявкою на відстрочення виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту та між сторонами укладено Додаткову угоду від 31 березня 2023 року до Договору про надання фінансового кредиту № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року, за умовами якої виконання зобов`язань за договором було відстрочено на 10 днів, тобто до 02 травня 2023 року, та клієнт зобов`язався здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків, зазначеного в угоді, в якому визначені розмір заборгованості, в том числі, за процентами, що відповідач підтвердив своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором W6175. В даній угоді сторони погодили, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості становить 16790,00 грн.
02 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» із заявкою на відстрочення виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту та між сторонами укладено Додаткову угоду від 31 березня 2023 року до Договору про надання фінансового кредиту № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року, за умовами якої виконання зобов`язань за договором було відстрочено на 10 днів, тобто до 11 травня 2023 року, та клієнт зобов`язався здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого Графіка розрахунків, зазначеного в угоді, в якому визначені розмір заборгованості, в том числі, за процентами, що відповідач підтвердив своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором W1286. В даній угоді сторони погодили, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості становить 19975,00 грн.
Підписуючи договір та вищевказані додаткові угоди електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердив свою згоду з даними умовами договору та умовами додаткових угод, зобов`язався їх виконати належним чином.
Суд першої інстанції, не надавши належної правової оцінки погодженому між сторонами графіку платежів до кредитного договору від 29 березня 2023 року та додаткових угод від 31 березня 2023 року, від 23 квітня 2023 року, від 02 травня 2023 року помилково стягнув заборгованість по відсоткам в розмірі 42240,00 грн, нараховані після закінчення строку кредитування, тобто відбулося понадстрокове нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Доказів того, що позичальником було погоджено подовження даного строку користування позикою, після укладення додаткової угоди від 02 травня 2023 рокудо договору про надання фінансового кредиту № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року, якою строк продовжено до 11 травня 2023 року, матеріали справи не містять.
Колегія суддів зазначає, що вказаний підхід суперечить усталеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою цивільне законодавство чітко розмежовує: проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) як плату за правомірне користування коштами, що діє лише у межах погодженого строку, та відповідальність за прострочення (ст. 625 ЦК України) як наслідок неправомірного користування. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з п. 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Згідно п. 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.
Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. ч. 1 ст. 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (п. 57).
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Якщо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3 та 4 ст. 213 ЦК України, неможливо встановити порядок проведення розрахунків між сторонами, необхідно застосовувати тлумачення contraproferentem (лат. verbachartarum fortiusac cipiuntur contraproferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (висновки Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19).
Позивач, як юридична особа, діяльність якою пов`язана з наданням фінансових послуг і яка підготувала проект договору позики - є сильнішою стороною у цих правовідносинах, а тому тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь відповідача.
Як встановлено судом, за умовами укладеного між сторонами Договору, ТОВ «ФК «Інвеструм» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 11 травня 2023 року (згідно додаткової угоди від 02 травня 2023 року), а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у даній справі таких позовних вимог заявлено не було, а тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору задоволенню не підлягають.
Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору є безпідставними.
Таким чином, судова колегія вважає, що стягнення суми заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою за договором позики №47053-03/2023 від 29 березня 2023 року в розмірі 42240,00 грн задоволенню не підлягає. 
В той же час, апеляційний суд вважає доведеними стягнення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 5375,00 грн в межах строку кредитування, як зазначено в Додатковій угоді від 31 березня 2023 року до Договору про надання фінансового кредиту № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року, в якій сторони погодили, що будь-які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості становить 19975,00 грн (14600,00 грн - сума кредиту, 5375,00 грн - сума відсотків за користування кредитом).
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що 24 лютого 2022 року по цей час в Україні діє воєнний стан. Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідиих положень ЦК України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1ст. 14 ЦК України).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(згідно з висновками у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, пр. 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних-правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають, в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ПК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойку (штраф, пепя) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В постанові Верховного Суду від 31.01.2024 № 183/7850/22, пр. 61-14740св23, вказано, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання. (невиконання часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на  які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі додовір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК. України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 42240,00 грн за кредитним договором № 47053-03/2023, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 5375,00 грн заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги після апеляційного перегляду задоволено частково на 35,14%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 1064,03 грн. 
В свою чергу апеляційна скарга після апеляційного перегляду задоволена повністю, а тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції у розмірі 1899,16 грн.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, судова колегія доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 835,13 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Притули Єлизавети Олегівни задовольнити.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року скасувати в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за відсотками за кредитним договором № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року в розмірі 42 240,00 грн та в частині розподілу судових витрат, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за відсотками за кредитним договором № 47053-03/2023 від 29 березня 2023 року в розмірі 5 375 (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, стягнути товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 835 (вісімсот тридцять п`ять) гривень 13 копійок.
В іншій частині заочне рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній
Судді: О.В. Борисова
С.А. Голуб