ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2504/25 Головуючий суддя І інстанції ПОПОВ О. Г.
Провадження № 22-ц/818/1201/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС», ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач у квітні 2025 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь: з ТОВ «СЕА ТРАНС» в рахунок відшкодування майнової шкоди 34716 грн., в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням 1257971 грн. 75 коп., в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності 241200 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди –500000 грн.; з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в рахунок відшкодування майнової шкоди 160000 грн., в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням 320000 грн., а також судові витрати. 
Позов обґрунтовано тим, що в результаті ДТП, яке відбулося 22.07.2023 року на перехресті вулиць Кооперативній та Крилова в м. Лозова Харківської області за участю автомобіля марки MAN TGA 24,430, р.н. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «СЕА ТРАНС», який під керуванням водія ОСОБА_2 на швидкості не менше 98 км/год, з порушення Правил Дорожнього Руху виїхав на перехрестя зі сторони вул. Кооперативній на жовтий сигнал світлофору не зупинився, продовжив рух та не забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки HONDA CR-V, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по провулку Крилова в м. Лозова Харківської області, та заїхав на перехрестя з вулицею Кооперативна в м. Лозова Харківської області. 
А результаті ДТП ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження: гостру важку закриту черепно-мозкову травму; травму шийного хребця; закриту травми грудної клітини із забоєм лівої легені і лівобічним гемопневматораксом; закриту тупу травму живота із розривом селезінки і внутрішньочеревною кровотечею, а його автомобіль зазнав значних механічних ушкоджень.
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2025 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 
Внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_2 , які виразились у грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 була завдана матеріальна та моральна шкода. 
На момент ДТП (22.07.2023 року) ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕА ТРАНС» та керував транспортним засобом МAN TGA 24.430, номерний знак НОМЕР_1 . Даний факт встановлено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 січня 2025 року та підтверджено ОСОБА_2 під час судового розгляду кримінального провадження. 
На час ДТП транспортний засіб MAN TGA 24.430, номерний знак НОМЕР_1 , був зареєстрований за керівником ТОВ «СЕА ТРАНС» ОСОБА_3 , цивільна відповідальність від використання вказаного джерела підвищеної небезпеки була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № EP.215231952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Згідно вказаного полісу сума страхового відшкодування на одного потерпілого: 320000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 160000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну. Таким чином, шкода заподіяна позивачу підлягає відшкодуванню ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в межах страхових виплат та у субсидіарному порядку ТОВ «СЕА ТРАНС» - в розмірі, що перевищує страхові виплати. 
16.10.2024 року адвокат Свистун А.В., представляючи інтереси ОСОБА_1 та діючі від його імені, звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, листом від 25.10.2024 року №1984-31 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило, що для прийняття рішення про відшкодування шкоди необхідно отримати завірений належним чином документ, складений відповідною уповноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову у порушенні кримінальної справи), що підтверджує відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу марки MAN TGA 24.430. номерний знак НОМЕР_1 , за скоєння ДТП. 
Листом від 24.03.2025 року №446-31 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» пізніше відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п.37.1.4 ст.37 чинного на день ДТП Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди). 
До теперішнього часу ні ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в межах ліміту страхового полісу, ні ТОВ «СЕА ТРАНС» не здійснило жодної виплати в рахунок відшкодування майнової шкоди та шкоди, заподіяної здоров`ю позивача. 
На обґрунтування розміру майнової шкоди покликався на звіт №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного 15.07.2024 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , згідно якому матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 в результаті пошкодження вказаного транспортного засобу при ДТП, станом на 25.07.2023 без урахування величини втрати товарної вартості склав 194716,00 грн. 
З огляду на відмову страховика у виплаті страхового відшкодування, заподіяного майну потерпілого, просив стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 160000,00 грн. в межах ліміту страхової суми.
При цьому, оскільки майнова шкода, завдана ОСОБА_1 , перевищує ліміт відповідальності страховика за договором страхування, позивач також просив з ТОВ «СЕА ТРАНС» стягнути різницю між фактичним розміром завданої майнової шкоди і сумою страхового відшкодування, а саме 34716,00 грн. (194716,00 грн. – 160000,00 грн.).

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 160 000,00 грн та шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 320 000,00 грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 34 716,00 грн, шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 1 459 813,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 675,96 гривень.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС» в дохід держави судовий збір у розмірі 10 004,37 гривень.
Іншу частину судового збору у розмірі 2 459,67 гривень віднесено за рахунок держави.
В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «ПЗУ України» - адвокат Гуменюк О.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині та відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «ПЗУ Україна» в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована наступним.
24.03.2025 з вих. №446-31 ПрАТ «СК ПЗУ Україна» було направлено ОСОБА_1 відмову у виплаті страхового відшкодування за шкоду, завдану майну на підставі ст. 37.1.4. ст 37.1. Закону, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого , і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (копію відмови долучено Позивачем до позовної заяви).
Позивач не був обмежений у процесуальному праві звернутися у строки, визначені ст. 37.1.4 до Страховика (з 22.07.2023 до 22.07.2024); заявити цивільний позов з метою отримання страхового відшкодування до Страховика в межах кримінального провадження по справі №629/4736/24; залучити в якості Третьої особи в межах кримінального провадження по справі №629/4736/24; залучити до ТЕХНІЧНОГО ОГЛЯДУ пошкодженого КТЗ представника Апелянта на виконання ст. 33.3 Закону.
Жодних належних, достовірних, допустимих доказів матеріали справи №629/2504/25 не містять, що представники потерпілого здійснювали розумні заходи для отримання відшкодування за рахунок страховика за шкоду, завдану майну, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика(страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.07.2023 в межах кримінального провадження №12023221110000706 було накладено арешт на пошкоджений транспортний засіб HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 згідно Ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.08.2023 по справі №629/4736/24, який скасовано Вироком суду від 17.01.2025. 

В межах досудового розслідування в рамках кримінального провадження №12023221110000706, під час арешту на пошкоджений колісний транспортний засіб представники Позивача надали на огляд та проведення незалежної оцінки пошкоджений КТЗ HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_2 суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується розрахунками заявлених позовних вимог та долученим в якості єдиного доказу – Звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_2 від 15.07.2024, згідно з яким розмір майнової шкоди становить 196 716,00 грн . 
Тобто фактично, Відповідач-2 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», який не був залучений в якості цивільного відповідача/третьої особи в рамках кримінального провадження по справі №629/4736/24 був фактично позбавлений права на здійснення огляду пошкодженого КТЗ та залучення незалежного експерта для визначення розміру заподіяної шкоди (збитків), завданих власнику внаслідок ДТП . Окрім того, протокол огляду транспортного засобу від 28.06.2024 до Звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 від 15.07.2024 містить невірну дату ДТП 25.07.2023 (КОРЕКТНА 22.07.2023).

Звіт №111/2024 від 15.07.2024 абсолютно не відповідає вимогам Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, від 24.11.2003 № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (надалі – Методика) та Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, адже по тексту Звіту та долученої ремонтної калькуляції застосовані ціни на запасні частини пошкодженого КТЗ на 18.06.2024, зазначено дата оцінки 28.06.2024; лакофарбові роботи на 26.10.2021; зазначено хибне питання щодо некоректної дати ДТП 25.07.2023 (тобто не на дату ДТП 22.07.2023, встановлену Вироком суду від 17.01.2025, що набув законної сили).
Згідно статті 30.2. Закону, визначено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо транспортної пригоди. 
Долучений Звіт №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_2 від 15.07.2024, виконаний оцінювачем суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 при обтяженнях суду, згідно з яким розмір майнової шкоди становить 196 716,00 грн., в т ч є недопустимим недостовірним доказом, адже не встановлює ринкову вартість HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_2 , 2001 року випуску до дати ДТП (22.07.2023) та після ДТП (вартість придатних залишків) згідно вимог ст. 30 Закону, що застосовується до тотально знищеного КТЗ.

Стягнуто 160 000,00грн. всупереч ст. 30.2 Закону без визначення різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди . Адже, у Позивача ОСОБА_1 залишаються придатні запасні частини та деталі HONDA CR-V д.н.з. НОМЕР_2 , 2001 року випуску, які він необмежений у праві реалізувати (продати). (правова позиція Верховного суду по справі № 211/3277/20). 
Належними та допустимими доказами не доведено поважність причин не звернення до Страховика із заявою про страхове відшкодування за шкоду завдану майну в строки визначені ст. 37.1.4 Закону. Не доведено Позивачем неможливість запрошення представників ПрАТ «СК ПЗУ Україна» на технічний огляд з метою фіксації пошкоджень колісного транспортного засобу HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_3 , пробіг 244 087 км. окрім оцінювача ФОП ОСОБА_4 , представника Страховика або ним залученим незалежних експертів на виконання вимог ст. 33.3, 34 Закону

Лозівським міськрайонним судом Харківської області у справі №629/2504/25 згідно Оскаржуваного рішення суду від 02.10.2025 не було досліджено жодних доказів, долучених Відповідачем-2 та безпідставно стягнуто повторно суму страхового відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 320 000,00 грн.

24.07.2025 Відповідачем-2 подано Клопотання про долучення доказів виплати страхового відшкодування у розмірі 320 000,00 грн. в межах Полісу за шкоду, завдану здоров`ю через підсистему «Електронний суд» на підставі визнання Апелянтом ПрАТ «СК ПЗУ Україна» долучених доказів щодо встановлення першої групи інвалідності потерпілому внаслідок ДТП 22.07.2023.
Згідно Відзиву ПрАТ «СК ПЗУ Україна» вважає, що Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви долучено копії належних та допустимих доказів фактично понесених витрат на лікування, придбання медичних препаратів та реабілітацію внаслідок ДТП, що сталося 22.07.2023 на загальну суму 217 838, 15 грн. (чеки на 118 838, 15 грн. (чеки від 22.06.2024 на суму 737,90 грн.; від 26.06.2024 на суму 317, 80 грн.; від 26.04.2024 на суму 165, 81 грн; від 22.08.2024 на суму 400.50 грн.; від 05.09.2024 на суму 501, 40 грн.; від 09.08.2024 на суму 507, 00 грн.; від 05.09.2024 на суму 318, 70 грн.; від 13.08.2024 на суму 346, 50грн.; від 20.08.2024 на суму 637, 40 грн.; на суму від 15.08.2024 на суму 664, 17 грн.; від 13.08.2024 на суму 505, 13 грн.; від 11.07.2024 на суму 528, 88 грн; від 04.09.2024 на суму 774, 15 грн.; від.06.09.24 на суму 414, 90 грн.; від 23.07.2023 на суму 298, 60 грн.; від 23.07.2023 на суму 1616, 70 грн.; від 27.07.2023 на суму 317, 60 грн.; від 28.07.23 на суму 2831, 50 грн.; від 29.07.2023 на суму 385, 10 грн.; від 30.07.2023 на суму 239, 30 грн.; від 31.07.2023 на суму 183, 60 грн.; від 31.07.2023 на суму 258, 40 грн.; від 01.08.2023 на суму 56, 00 грн.; від 02.08.2023 на суму 517, 20 грн.; від 03.08.2023 на суму161, 50 грн.; від 04.08.2023 на суму 199, 90 грн.; від 06.08.2023 на суму 416, 40 грн.; від 07.08.2023 на суму 529, 40 грн.; від 08.08.2024 на суму 418, 70 грн.; від 10.08.2023 на суму 344, 00 грн.; від 11.08.2023 на суму 140, 40 грн.; від 11.08.2023 на суму 954, 00грн.; від 12.08.2023 на суму 948, 40 грн.; від 13.08.2023 на суму 85, 80 грн.; від 13.08.2023 на суму 1047,00 грн.; від 14.08.2023 на суму 865, 70 грн.; від 15.08.2023 на суму 637, 50 грн.; від 31.07.2023 на суму 2115, 80 грн.; від 01.08.2023 на суму 783, 20 грн.; 01.08.2023 на суму 108, 80 грн.; від 15.08.2023 на суму 5773, 10 грн.; від 16.08.2023 на суму 4731, 00 грн.; від 17.08.2023 на суму 99,00 грн.; від 17.08.2023 на суму 105, 00 грн.; від 17.08.2023 на суму 5200,00 грн.; від 10.08.2023 на суму 2430, 00 грн.; від 19.08.2023 на суму 2341, 80 грн.; від 20.08.2023 на суму 5970,00 грн.; від 20.08.2023 на суму 2829, 10 грн.; від 20.08.2023 на суму 100,00 грн.; від 20.08.2023 на суму 120, 00 грн.; від 21.08.2023 на суму 2365, 90 грн.; від 22.08.2023 на суму 4370, 10 грн.; від 22.08.2023 на суму 181,00 грн.; від 23.08.2023 на суму 750,00грн.; від 24.08.2023 на суму 19,00 грн.; від 23.08.2023 на суму 2800,00 грн.; від 24.08.2023 на суму 68,00 грн.; від 24.08.2023 на суму 84, 50 грн.; від 24.08.2023 на суму 843, 40 грн.; від 24.08.2023 на суму 2516,00 грн.; від 24.08.2023 на суму 67, 20 грн.; від 24.08.2023 на суму 600,00 грн.; від 28.08.2023 на суму 1153, 80 грн.; від 29.08.2023 на суму 38, 00 грн.; від 25.08.2023 на суму 1108, 40 грн. ; від 26.08.2023 на суму 1506, 00 грн.; від 27.08.2023 на суму 2325, 40 грн.; від 29.08.2023 на суму 1173, 90 грн.; від 30.08.2023 на суму 1214, 50 грн.; від 31.08.2023 на суму 53, 30 грн.; від 31.08.2023 на суму 2711.40 грн.; від 01.09.2023 на суму 1000,00 грн.; від 02.09.2023 на суму 442, 60 грн.; від 03.09.2023 на суму 1490, 00 грн.; від 03.09.2023 на суму 72,00 грн.; від 03.09.2023 на суму 1516, 90 грн.; від 05.09.2023 на суму 15, 80 грн.; від 05.09.2023 на суму 666, 20 грн.; від 06.09.2023 на суму 2728, 70 грн.; від 06.09.2023 на суму 95, 00 грн.; від 07.09.2023 на суму 85, 50 грн.; від 06.09.2023 на суму 100,00 грн.; від 14 07.09.2023 на суму 565, 00 грн.; від 11.09.2023 на суму 1037, 00 грн.; від 09.09.2023 на суму 1486,00 грн.; від 02.09.2023 на суму 605, 00 грн.; від 13.09.2023 на суму 979, 00 грн.; від. 20.09.2023 на суму 83, 30 грн.; від 21.09.2023 на суму 24.10 грн.; від 23.09.2023 на суму 70,00 грн.; від 23.09.2023 на суму 27, 90 грн.; від 26.09.2023 на суму 330, 40 грн.; від 27.09.2023 на суму 16,20 грн.; від 30.09.2023 на суму 79,00 грн.; від 30.09.2023 на суму 208, 80 грн.; від 02.10.2023 на суму 105, 60 грн.; від 04.10.2023 на суму 598,00грн.; від 04.10.2023 на суму 499,00 грн.; від 07.10.2023 на суму 152, 00 грн; від 07.10.2023 на суму 66,36 грн.; від 07.10.2023 на суму 139, 50 грн.; від 08.10.2023 на суму 128,00 грн.; від 12.10.2023 на суму 58, 50 грн.; від 12.10.2023 на суму 549,00 грн.; від 14.10.2023 на суму 245, 10 грн.; від. 14.10.2023 на суму 136, 40 грн.; від 16.10.2023 на суму159, 26 грн.; від 16.10.2023 на суму 312, 89 грн.; від 23.10.2023 на суму 165,10 грн.; від 23.10.2023 на суму 137, 30 грн.; від 25.10.2023 на суму 420,00 грн.; від 30.10.2023 на суму 645, 40 грн.; від 26.10.2023 на суму 284, 70 грн.; від 30.10.2023 на суму 652, 00 грн.; від 05.11.2023 на суму 717,00 грн.; від 09.11.2023 на суму 673, 70 грн.; від 15.11.2023 на суму 248, 96 грн.; від 26.11.2023 на суму 80,00 грн.; від 26.11.2023 на суму 567, 85 грн.; від 02.12.2023 на суму 85, 50 грн.; від 03.12.20223 на суму 472, 20 грн.; від 05.12.2023 на суму 117, 50 грн.; від 17.12.2023 на суму 841, 60 грн.; від 27.12.2023 на суму 491, 70 грн.; від 02.01.2024 на суму 1805, 00 грн.; від 09.01.2024 на суму 1682, 50 грн.; від 14.01.2024 на суму 295, 79 грн.; від 16.01.2024 на суму 1698,20 грн.; від 18.01.2024 на суму 287,00 грн.; від 25.01.2024 на суму 1413, 20 грн.; від 16.01.2024 на суму 666,00 грн.; від 13.05.2024 на суму 1067, 50 грн.; від 25.05.2024 на суму 292, 70 грн.; від 27.05.2024 на суму 405, 20 грн.; від 05.06.2024 на суму 993, 40 грн.; від 08.06.2024 на суму 720, 60 грн.; від 22.06.2024 на суму 460, 80 грн.; від 29.09.2023 на суму 375, 90 грн.; від 28.09.2023 на суму 365, 60 грн.; від 26.09.2023 на суму 600,00 грн.; від 29.09.2023 на суму 352,00 грн.; від 02.10.2023 на суму 38.40 грн.; від 01.10.2023 на суму 308, 20 грн.; від 05.10.2023 на суму 1899,00 грн.; від 05.10.2023 на суму 173, 20 грн.; від 05.10.2023 на суму 24.10 грн.; від 06.10.2023 на суму 445, 10 грн.; від 06.10.2023 на суму 64, 40 грн. та реабілітаційні послуги ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» (Код ЄДРПОУ 36918291) у розмірі 99 000,00 грн. (чек від 07.09.2024 на суму 45 400, 00грн. та чек від 28.09.2024 на суму 53 600, 00 грн.).

Звертає увагу суду, що до даної заяви долучено докази відшкодування винуватцем ДТП ОСОБА_2 допомоги на лікування потерпілого у розмірі 78 101, 32 грн. (44 655, 60 грн. (чек від 22.12.2023); 15 049, 00 грн.(плат. Інструкція від 25.07.2023); 5025, 13 грн. (плат. Інструкція від 16.12.2023); 9 854, 00 грн. (плат. Інструкція від 25.07.2023);3 517, 59 грн. (плат. Інструкція від 06.09.2023) Транспортні витрати 2416, 2 грн. потерпілого та супроводу до Реабілітаційного центру; Господарські операції з картки Голд 5168XXXXXXXX9790 та Універсальна 4149XXXXXXXXXX3689 невідомого власника нібито відшкодування витрат на реабілітацію в грудні 2024 на загальну суму 258 800,00 грн.; Долучено Акти наданих послуг з реабілітації, укладених нібито між ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» та ОСОБА_1 №132 від 25.12.2024 на суму 4 800, 00грн.; №61 від 12.01.2025на суму 95 400,00 грн.; №3059 від 22.12.2024 на суму 95 400,00 грн.; Долучено Акти ФОП ОСОБА_5 №26 від 12.01.2025 на суму 28 800,00 грн. та Акт №43 від 15.01.2025 на суму 5600,00грн.; Акт №117 від 22.12.2024 на суму 29 600,00 грн. (перебування в медичному центрі), яка має основний КВЕД діяльності «55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування»; картки Однак Позивачем не долучено доказів кому належать вищезазначені банківські Голд 5168XXXXXXXX9790 та Універсальна 4149XXXXXXXXXX3689; банківські виписки фактичного понесення вищезазначених витрат або прибуткові касові ордери на користь ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» та ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_1 не долучено. 
Окремо, долучено видаткова накладна поживні комплекси № 551 від 27.01.2025 на сум 872, 48 грн. (понад 1, 5 р. з моменту ДТП); Долучено витрати на купівлю медичних препаратів та підгузок для дорослих на суму фіскальні чеки на суму 16 858, 18 грн., що є належними та допустимими доказами понесених витрат на лікування тривалої реабілітації. 
На підставі приписів ст. 24 Закону, в межах страхового ліміту, Апелянт визнає заявлені потерпілим витрати на лікування та придбання медикаментів на суму 65 000,00 грн.
За шкоду завдану здоров`ю Апелянт згідно приписів ст. 26.2 Закону, за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.07.2023, що мало наслідком встановлення I групи інвалідності- 36 мінімальних заробітних плат відшкодував 241 200, 00 грн. на користь потерпілого Позивача;
Згідно ст. 26-1 Закону, моральна шкода становить 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (5% х 306 200,00 грн.) = 15 310,00 грн. Таким чином оскільки страхове відшкодування складає 65 000,00 грн. (Витрати на лікування, купівлю медикаментів у відповідності до ст. 24 Закону) + 241 200,00 грн. (стійка втрата працездатності згідно ст. 26 Закону ), загалом – 306 200,00 грн. Згідно ст. 26-1 Закону, моральна шкода становить 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (5% х 306 200,00 грн.) = 15 310,00 грн.
Згідно Страхового акту № 48791/1 від 17.07.2025, ПрАТ СК ПЗУ Україна» сплатила на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 320 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.07.2025 N 00145191. 241 200,00 грн. – страхове відшкодування потерпілому за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності згідно ст. 26 Закону; 65 000,00 грн. – страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого згідно ст. 24 Закону; 15 310, 00 грн. – моральна за шкоду, заподіяну здоров`ю згідно ст. 26-1 Закону.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Рішення оскаржено лише в частині вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» , тому в іншій частині не переглядається.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.
Згідно звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, днз НОМЕР_2 , складеного 15.07.2024 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 в результаті пошкодження вказаного транспортного засобу при ДТП, станом на 25.07.2023 без урахування величини втрати товарної вартості склав 194 716,00 грн. 
Відповідно до копії відповіді ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 25.10.2024 року на звернення позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, товариство повідомило про можливість отримання страхового відшкодування у разі надання завіреного вироку суду, після ухвалення судом першої інстанції вироку та його вступу у законну силу.
Згідно до копії відповіді ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 24.03.2025 року на звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, товариство відмовило у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи подання такої заяви з пропуском визначеного законом строку (один рік з моменту скоєння ДТП).
Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відзиві зазначив, що у зв`язку з недотриманням позивачем визначених п. 37.1.4, ст.37 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строків, а саме неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, то дана вимога є безпідставною.
Однак, у постанові від 14.12.2021 року по справі № 308/14748/19 ВП ВС зазначила, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання в позасудовому порядку страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. 
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст.258 ЦК. Адже це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку (до аналогічних висновків дійшов ВС у постановах 
У даній справі позивач внаслідок отриманої в результаті ДТП травми тривалий час перебував на лікуванні та реабілітації, його звернення до страхової компанії у 2024 році з незначним перебігом річного строку демонструє його зацікавленість у отриманні страхового відшкодування та можливість страхової компанії вчасно з`ясувати наявності страхового випадку та розміру страхової виплати. Натомість у відповідь на звернення страхова компанія запропонувала потерпілій особі надати документи, які підтверджують вину водія, яктй у даному випадку є вирок суду. А тому з урахуванням звернення до суду протягом двох місяців після набрання чинності вищевказаного вироку, яким було встановлено вину водія у скоєнні ДТП, що є страховим випадком, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що вказані причини є поважними, а тому право потерпілої внаслідок ДТП особи на отримання страхового відшкодування має бути захищене. 
Також представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оспорює як належний доказ звіт №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, який було складено суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_4 однак жодного належного доказу в спростування звіту не надає та не вчиняє дій спрямованих на проведення своєї оцінки завданих збитків. 
Відповідно до п. 22.1, ст.22 ЗУ №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Положення ст.ст.28, 29 Закону №1961-IV визначали, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого-це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодуванню підлягали витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.34.4 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Згідно полісу № EP.215231952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 160 000,00 грн. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» майнової шкоди в межах страхової виплати підлягає задоволенню.
На підтвердження майнових витрат понесених у зв`язку з лікуванням позивачем підтверджується наступними доказами: копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого, копією листа з КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» щодо призначень лікарських засобів, оригіналами квитанції з аптек, копією листа з ТОВ «МР «МОДРИЧІ» щодо періодів проходження реабілітації позивачем, копіями виписок щодо сплати коштів ТОВ «МР «МОДРИЧІ», копією виписки ВОК «Вернигора».
Дослідивши вищевказані докази, беручи до уваги суму регламентної виплати визначеної полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.215231952, суд правильно виснував, що вимога про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» витрат пов`язаних з лікуванням у розмірі 320 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхуванняце вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
У відповідності до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Водночас в статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески .
Тобто положення цього закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП.
У свою чергу, страховик у відповідності до статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.
У страховика обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Крім того, у страховика обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.
Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.
Разом з тим, у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії)та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.
Судом встановлено, що 22.07.2023 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю водія автомобіля марки MAN TGA 24.430, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 та водія автомобіля HONDA CR-V, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. 
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. 
На момент ДТП (22.07.2023 року) ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕА ТРАНС» та керував транспортним засобом МAN TGA 24.430, номерний знак НОМЕР_1 , який був зареєстрований за керівником ТОВ «СЕА ТРАНС» ОСОБА_3 та застрахований ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № EP.215231952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного полісу сума страхового відшкодування на одного потерпілого: 320 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 160 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну.
Згідно звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, днз НОМЕР_2 , складеного 15.07.2024 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 в результаті пошкодження вказаного транспортного засобу при ДТП, станом на 25.07.2023 без урахування величини втрати товарної вартості склав 194 716,00 грн. 

Внаслідок вищевказаного ДТП, ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: гострої важкої закритої черепно-мозкової травми; ротаційного підвивиха першого шийного хребця; закритої травми грудної клітини із забоєм лівої легені і лівобічним гемопневмотораксом; закритої тупої травми живота із розривом селезінки і внутрішньочеревною кровотечою, у зв`язку з чим, в період з 23.07.2023 року по 05.10.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою №9.12098.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було подано заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування з пропуском строку на подання, не можуть бути підставою для скасування рішення та відмові у задоволенні позовних вимог позивача, з огляду на наступне.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, що пропуск позивачем однорічного строку для звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування стався не з вини позивача, з незалежних від нього причин, а дії позивача свідчать про його добросовісну поведінку, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), де вказано, що з огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (ст. 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (ст. 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, щопри добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).
Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності»
У постанові Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 зроблено правовий висновок, що потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди, з вимогою про виплату стразового відшкодування у строк встановлений п.п 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України № 1961 (впродовж одного року). Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання об`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є право, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.
Таким чином, не отримавши страхове відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку, позивач, реалізовуючи своє право на отримання компенсації у відшкодування спричиненої йому шкоди внаслідок ДТП в повному обсязі, звернувся з позовом до страхувальника заподіювача шкоди в межах строку позовної давності.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, – незалежно від наявності вини.
Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, який, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц , від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц та ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц ).
З наведеного слід зробити висновок, що для виплати страхового відшкодування потерпілому внаслідок ДТП страховою компанією у відповідності до ст.29 вказаного Закону береться до уваги вартість витрат на відновлювальний ремонт автомобіля з урахуванням зносу. Однак, для розрахунку суми повного відшкодування збитків з винної особи це правило не поширюється.
Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні.
Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц.
В даній справі суд першої інстанції, встановивши, що розмір завданої ОСОБА_1 згідно звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, днз НОМЕР_2 , складеного 15.07.2024 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 в результаті пошкодження вказаного транспортного засобу при ДТП, станом на 25.07.2023 без урахування величини втрати товарної вартості склав 194 716,00 грн.
Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оспорює як належний доказ звіт №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, який було складено суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_4 однак жодного належного доказу в спростування звіту не надає та не вчиняє дій спрямованих на проведення своєї оцінки завданих збитків.
Згідно полісу № EP.215231952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 160 000,00 грн. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» майнової шкоди підлягає задоволенню.
Також колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром матеріального збитку, завданого позивачу ОСОБА_1 як власнику пошкодженого транспортного засобу.
Визначаючи розмір , суд належним чином урахував, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).
Окрім цього, як безспірно вставлено судом внаслідок вищевказаного ДТП, ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження у зв`язку з чим, в період з 23.07.2023 року по 05.10.2023 року тривалий перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою №9.12098.
Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Згідно відповіді на адвокатський запит ТзОВ «МРЦ «Модричі», Сторчак Є.Ю. в період з 18.12.2023 року по 03.06.2024 року, з 27.06.2024 року по 08.08.2024 року, з 07.09.2024 року по 19.10.2024 року проходив реабілітацію за пакетом «Нейрореабілітація» з перебуванням родича. Вартість такого пакета у період з 18.12.2023 по 13.05.2024 року становила для пацієнта 4800, 00 грн./доба, для родича 1500,00 грн./доба, після 13.05.2024 року становила 5300,00 грн./доба та 1 600,00 грн./доба відповідно.
Витрати на медичні та реабілітаційні послуги в ТОВ «МРЦ «Модричі» склали 1 703 450,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій; 2 865,54 витрати на оплату проїзду позивача та особи яка його супроводжувала до місця реабілітації та у зворотньому напрямку, згідно до копій квитків.
Відповідно до копії квитанції №1502 вартість консультації ОСОБА_1 у лікаря-уролога у відпочинково-оздоровчому комплексі «Вернигора» становить 1 200,00 грн. 
Вартість витрат пов`язаних з придбанням лікарських засобів та медичних допоміжних засобів, які включають період після дорожньо-транспортної пригоди та перебування позивача на стаціонарному лікуванні становить 150 349,03 грн., що підтверджується наданими квитанціями.
Загальний розмір витрат, пов`язаних з лікуванням та реабілітацією ОСОБА_1 складає суму 1 779 813,25 грн. 
Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 частково відшкодував цю шкоду - надав кошти ОСОБА_1 у розмірі 78 051,32 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування. 
З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не заперечувало проти задоволення даної вимоги у розмірі 217838,15 грн.
Натомість у суді апеляційної інстанції, вказує, що визнає заявлені потерпілим витрати на лікування у розмірі 65000 грн.. Така непослідовна процесуальна поведінка страхової компанії об`єктивно нічим не обґрунтована, порушує принцип змагальності, який передбачає обов`язок кожної сторони добросовісно користуватися своїми правами, вчасно надавати свої обґрунтовані заперечення по суті спору, що ставить позивача у нерівні умови з відповідачем у доведенні своїх вимог, - колегія суддів розцінює як недобросовісну процесуальну поведінку та зловживання процесуальним правом, а тому відхиляє ці аргументи скарги, за їх безпідставністю.
Враховуючи те, що позивачем доведено на лікування та реабілітацію у розмірі 1779813,25 грн, то судом першої інстанції здійснено обґрунтований висновок щодо стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в межах регламентної виплати 320 000,00 грн.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 10 липня 2026 року.

Головуючий     В.Б. Яцина.

Судді   Ю.М. Мальований.

О.Ю.Тичкова.