ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 440/10381/25
касаційне провадження № К/990/26804/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,
суддів - Олендера І.Я., Юрченко В.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Енергетичної митниці
на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року (головуючий суддя - Алєксєєва Н.Ю.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Перцова Т.С.; судді Макаренко Я.М., Жигілій С.П.)
у справі № 440/10381/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» 
до Енергетичної митниці
про визнання протиправним та скасування рішення,
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» (далі -ТОВ «СОЛАР ОІЛ», позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці (далі - митний орган, відповідач, скаржник), в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати картки відмови митного органу в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000029 від 09 січня 2025 року, № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, № UA903150/2025/000148 від 27 лютого 2025 року, № UA903200/2025/000188 від 07 березня 2025 року, № UA903200/2025/000187 від 07 березня 2025 року, № UA903210/2025/000044 від 07 березня 2025 року, № UA903210/2025/000050 від 12 березня 2025 року, № UA903150/2025/000186 від 11 березня 2025 року, № UA903210/2025/000056 від 21 березня 2025 року, № UA903210/2025/000057 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000249 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000248 від 21 березня 2025 року, № UA903150/2025/000216 від 18 березня 2025 року, № UA903150/2025/000256 від 03 квітня 2025 року,
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000009/1 від 09 січня 2025 року, № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року, № UA903000/2025/0000065/2 від 27 лютого 2025 року, № UA903000/2025/000082/2 від 07 березня 2025 року, № UA903000/2025/000081/2 від 07 березня 2025 року, № UA903210/2025/000006/2 від 07 березня 2025 року, № UA903000/2025/000095/2 від 12 березня 2025 року, № UA903 000/2025/000086/2 від 11 березня 2025 року, № UA903210/2025/000007/2 від 21 березня 2025 року, № UA903210/2025/000008/2 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000099/2 від 21 березня 2025 року, № UA903200/2025/000098/2 від 21 березня 2025 року, № UA903000/2025/000103/2 від 18 березня 2025 року, № UA903000/2025/000125/2 від 03 квітня 2025 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року відповідну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Роз`єднано поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі № 440/9532/25, виділено в окреме провадження позовні вимоги ТОВ «СОЛАР ОІЛ» до митного органу про визнання протиправними та скасування картки відмови відповідача у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року адміністративну справу за позовом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» до митного органу про визнання протиправними та скасування картки відмови відповідача у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, рішення про коригування митної вартості товарів № UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року прийнято до провадження.
Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 годину 15 хвилин 15 жовтня 2025 року в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: 36039, місто Полтава, вулиця Пушкарівська, 9/26.
08 серпня 2025 року до суду від митного органу надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в якому відповідач просив суд забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 15 жовтня 2025 року на 09 годину 15 хвилин, а також інших судових засіданнях у справі поза межами приміщення суду з використанням відеокенференцзв`язку підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року клопотання скаржника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 440/10381/25 задоволено.
Постановлено провести підготовче судове засідання, призначене на 09 годину 15 хвилин 15 жовтня 2025 року, в режимі відеоконференції із застосуванням сервісу «EASYCON» за участі представника митного органу.
15 жовтня 2025 року секретарем судового засідання Семеновою А.М. складено довідку, в якій зазначено, що до суду не з`явилися представники сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у справі за позовом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» до митного органу про визнання протиправним та скасування рішення не здійснювалося. Підготовче судове засідання відкладено до 19 листопада 2025 року о 09 годині 15 хвилин.
19 листопада 2025 року секретарем судового засідання Семеновою А.М. складено довідку, в якій зазначено, що до суду не з`явилися представники сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у справі за позовом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» до митного органу про визнання протиправним та скасування рішення не здійснювалося. Підготовче судове засідання відкладено до 22 грудня 2025 року о 09 годині 15 хвилин.
22 грудня 2025 року секретарем судового засідання Семеновою А.М. складено довідку, в якій зазначено, що до суду не з`явилися представники сторін. Цього ж дня, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 лютого 2026 року о 09 годині 15 хвилин.
11 лютого 2026 року секретарем судового засідання Назарко Л.О. складено довідку про те, що до суду не з`явилися представники сторін, відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2026 року, позов задоволено. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у справі № 440/10381/25.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушено його право на участь у судових засіданнях, оскільки, незважаючи на задоволене клопотання про проведення засідань у режимі відеоконференції, суд не забезпечив їх проведення та не надсилав представнику митного органу запрошень для участі у відеоконференціях. На його думку, такі дії призвели до порушення принципів змагальності сторін, рівності учасників процесу та права на захист. Також скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки наведеним доводам щодо процесуальних порушень та залишив їх поза увагою. 
Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції застосував норми статей 2, 44, 90, 195 Кодексу адміністративного судочинства України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 листопада 2023 року у справі № 607/7742/23, від 07 березня 2024 року у справі № 240/17246/23 та від 17 липня 2025 року у справі № 520/2563/25, у зв`язку з чим просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій.
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2026 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою позивача у справі № 440/10381/25.
Від позивача відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги частково.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з пунктами 1, 3, 6 частини другої статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.
Згідно зі статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Зокрема, вони мають право брати участь у судових засіданнях, подавати докази, заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи та заперечення.
Європейський суд з прав людини вказував, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення у справі № 43330/09 від 13 грудня 2011 року «Трудов проти Росії»).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.
Право особи взяти участь у судовому засіданні (у визначених законом випадках залежно від категорії справи, що розглядається) є складовою права на доступ до суду.
За правилами частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 10 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, визначеному цим Кодексом.
Частина перша статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.
Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції (частина четверта статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Окрім цього, частина п`ята статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України містить застереження, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
За правилами частини дев`ятої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України відеоконференція, в якій беруть участь учасники судового процесу, їх представники, фіксується судом, який розглядає справу, за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису. Відео- та звукозапис відеоконференції долучаються до матеріалів справи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частина четверта статті 230 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що під час здійснення повного фіксування судового засідання технічними засобами, а також проведення судового засідання в режимі відеоконференції протокол судового засідання створюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя, зокрема, підсистеми відеоконференцзв`язку унормовано Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення).
Так, відповідно до пункту 49 Положення для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції учасник справи повинен попередньо зареєструватися в Електронному кабінеті. Учасник справи також повинен перевірити наявні у нього власні технічні засоби на відповідність технічним вимогам, визначеним Інструкцією користувача підсистеми відеоконференцзв`язку, для роботи із системою відеоконференцзв`язку.
Пункт 51 Положення установлює, що у разі проведення судового засідання в режимі відеоконференції секретар судового засідання засобами підсистеми ЄСІТС забезпечує ведення протоколу (журналу) судового засідання в електронній формі та технічний запис судового засідання.
Технічний запис судового засідання засобами підсистеми ЄСІТС автоматично зберігається у централізованому файловому сховищі (пункт 53 Положення).
Підписаний протокол (журнал) судового засідання, який містить вебпосилання на технічний запис судового засідання в централізованому файловому сховищі, переноситься (передається, імпортується) до АСДС. У випадку фіксування судового засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку технічний запис судового засідання та технічний носій, на якому зберігається цей запис, приєднуються до матеріалів справи (зберігаються в матеріалах справи) у вигляді протоколу (журналу) судового засідання, в якому вказано посилання на цей запис у централізованому файловому сховищі. У цьому випадку технічним носієм інформації є частина централізованого файлового сховища, на якому зберігається запис судового засідання та на яке є посилання в протоколі (журналі) судового засідання. Зберігання резервних копій протоколу та відеозапису судового засідання забезпечується засобами ЄСІТС (пункт 54 Положення).
Для забезпечення належної організації роботи судів в ході фіксування судових засідань, встановлення рекомендацій та єдиних підходів до використання судами технічних засобів фіксування судового засідання, а також узагальнення правових норм щодо порядку фіксування судових засідань розроблена Інструкція щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 06 червня 2022 року № 156 (далі - Інструкція).
Пунктом 6 розділу І «Загальні положення» Інструкції встановлено, що фіксування судового засідання здійснюється за допомогою наявних в судах технічних засобів відео- та (або) звукозапису з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі, для цілей цієї Інструкції - підсистема відеоконференцзв`язку).
Відповідно до підпункту 5.3 пункту 5 розділу ІІ «Створення технічного запису судового засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку» Інструкції після автентифікації в підсистемі відеоконференцзв`язку секретарю судового засідання необхідно відповідно до вимог Інструкції користувача у випадку проведення судового засідання в режимі відеоконференції створити конференцію та запросити до неї учасників процесу, які прийматимуть участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. В такому разі можливо буде здійснювати запис як учасників судового процесу, що знаходяться в залі судового засідання, так і тих, що прийматимуть участь у засіданні в режимі відеоконференції.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ «Ведення протоколу (журналу) судового засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку» Інструкції під час здійснення фіксування судового засідання секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу (журналу) судового засідання у відповідності до вимог процесуального законодавства. Протокол (журнал) судового засідання ведеться в електронній формі засобами підсистеми відеоконференцзв`язку.
Підписаний протокол (журнал) судового засідання, який містить вебпосилання на технічний запис судового засідання у централізованому файловому сховищі, переноситься разом з кваліфікованим електронним підписом до автоматизованої системи діловодства суду та обліковується за відповідною судовою справою. До матеріалів справи в паперовій формі приєднується роздрукований паперовий примірник протоколу (журналу) судового засідання (пункт 4 розділу ІІІ Інструкції).
Пункт 1 розділу ІV «Фіксування судового засідання засобами іншого програмного забезпечення» Інструкції передбачає, що у разі відсутності інтернет-зв`язку, настання інших обставин, які об`єктивно унеможливлюють функціонування підсистеми відеоконференцзв`язку, допускається у складі технічних засобів фіксування судового засідання використання іншого наявного в суді спеціалізованого програмного забезпечення, яке дозволяє локально здійснювати запис судового засідання (без необхідності доступу до мережі Інтернет).
За приписами пункту 5 розділу ІV «Фіксування судового засідання засобами іншого програмного забезпечення» Інструкції у випадку знеструмлення суду чи настання інших обставин, які об`єктивно унеможливлюють функціонування локального програмного забезпечення, складається акт відповідно до пункту 5.10 розділу II цієї Інструкції.
З аналізу наведеного правового регулювання слідує, що у разі проведення судового засідання в режимі відеоконференції обов`язково ведення протоколу (журналу) судового засідання в електронній формі та технічний запис судового засідання забезпечується засобами ЄСІТС. Порядок фіксування судового засідання, що проводиться в режимі відеоконференції, вимагає від секретаря судового засідання здійснити запрошення до створеної ним конференції відповідного учасника процесу, який братиме участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. При цьому функціонал підсистеми ВКЗ дозволяє належним чином відобразити в протоколі (журналі) судового засідання в електронній формі, зокрема, обставини неявки учасника процесу, який виявив бажання взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, або настання обставин, визначених частиною п`ятою статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України. Лише у випадку відсутності інтернет-зв`язку, настання інших обставин, які об`єктивно унеможливлюють функціонування підсистеми відеоконференцзв`язку, фіксування судового засідання здійснюється із використанням іншого наявного в суді спеціалізованого програмного забезпечення, яке дозволяє локально здійснювати запис судового засідання. Водночас існування таких обставин має бути засвідчено актом складеним відповідно до пункту 5.10 розділу II «Створення технічного запису судового засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку» Інструкції.
Так, колегія суддів установила, що відповідач завчасно заявив клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та просив забезпечити такий порядок участі як у підготовчому засіданні, призначеному на 15 жовтня 2025 року, так і в подальших судових засіданнях у справі. Ухвалою від 11 серпня 2025 року суд першої інстанції задовольнив зазначене клопотання та постановив провести підготовче судове засідання, яке відбудеться 15 жовтня 2025 року, в режимі відеоконференції із застосуванням сервісу «EASYCON» за участю представника відповідача.
Водночас матеріали справи не містять жодних доказів створення відповідної конференції, направлення представнику митного органу запрошення для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, протоколу (журналу) судового засідання, сформованого засобами підсистеми відеоконференцзв`язку, технічного запису такого судового засідання або інших відомостей, які б підтверджували належне виконання судом власної ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Відсутні у матеріалах справи й акти, які б свідчили про наявність обставин, що об`єктивно унеможливлювали проведення відеоконференції або фіксування судового засідання в установленому порядку.
Окрім іншого, після відкладення підготовчого засідання питання щодо забезпечення участі відповідача у наступних судових засіданнях у режимі відеоконференції судом першої інстанції належним чином не вирішувалося, незважаючи на те, що відповідне прохання було прямо заявлене відповідачем ще у клопотанні від 08 серпня 2025 року та стосувалося всіх подальших судових засідань у справі. Матеріали справи не містять відомостей про розгляд судом зазначеного клопотання в цій частині або про вчинення інших процесуальних дій, спрямованих на забезпечення дистанційної участі представника відповідача у подальшому розгляді справи.
За таких обставин відсутність доказів належної організації судом першої інстанції участі відповідача у судовому засіданні, призначеному на 18 жовтня 2025 року, а також невирішення питання щодо забезпечення такої участі у наступних судових засіданнях не дають підстав вважати, що відповідачу забезпечено реальну та ефективну можливість брати участь у судовому розгляді та реалізовувати процесуальні права, передбачені статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому після подання відповідачем клопотання про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції розгляд справи фактично відбувався за його відсутності, а в подальшому був завершений у порядку письмового провадження.
Позбавлення учасника справи можливості брати участь у судових засіданнях (у визначених законом випадках залежно від категорії справи, що розглядається), надавати пояснення, заявляти клопотання, висловлювати заперечення та доводити свою правову позицію суперечить принципам рівності учасників судового процесу, змагальності сторін та праву бути почутим судом, які є складовими права на справедливий судовий розгляд. 
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без належної оцінки наведені доводи апеляційної скарги, не перевірив обставини виконання судом першої інстанції ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також не надав оцінки відсутності у матеріалах справи доказів організації такої відеоконференції та забезпечення участі відповідача у подальшому розгляді справи, у зв`язку з чим допущені порушення процесуальних прав відповідача не були усунуті.
Допущені судами порушення процесуального права стосуються реалізації відповідачем фундаментального права на участь у судовому розгляді та права бути почутим судом, що унеможливлює визнання такого розгляду справедливим та таким, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції.
Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскільки відповідач був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи, подавати пояснення, заперечення та додаткові докази на підтвердження своєї правової позиції, допущені порушення процесуального права могли вплинути на повноту встановлення судами обставин справи та правильність її вирішення.
Частина четверта статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
З огляду на допущені судами попередніх інстанцій істотні порушення норм процесуального права, які призвели до обмеження права відповідача на участь у судовому розгляді та реалізацію процесуальних прав, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Енергетичної митниці задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2026 року у справі № 440/10381/25 скасувати.
Справу № 440/10381/25 направити до Полтавського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | І.А. Гончарова І.Я.Олендер   В.П. Юрченко