532/1199/26 
2/532/968/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 р.  м. Кобеляки
Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді - Назарьової Л. В.,
з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М.,
учасники справи:
позивач:
- перший заступник керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області,
представник позивача – Полонська С. О.,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Кобеляки, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави, в особі Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої охороні навколишнього середовища 

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2026 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла заява першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави, в особі Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої охороні навколишнього середовища. 
У позовній заяві зазначено, що Решетилівською окружною прокуратурою при виконанні передбачених законом повноважень, установлено наявність підстав для представництва інтересів держави у сфері охорони навколишнього середовища. Так, ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.03.2026 року кримінальне провадження за № 12022175470000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України відносно ОСОБА_1 закрито, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої незаконним рибним промислом у сумі 756 239 грн залишено без розгляду.
Так, ОСОБА_1 08.11.2022 року, близько 20 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, перебуваючи з дозволу власника на території базування човнів ФОП " ОСОБА_2 " на березі Ворсклянської затоки Кам`янського водосховища в с. Світлогірське Полтавського району Полтавської області, залучивши ОСОБА_3 , якого запевнив у законності своїх дій та наявності усіх необхідних документів, за допомогою риболовного човна "Баркас" з бортовим номером ЯПО 6012, сірого кольору, з бензиновим двигуном "TOHATSU" 2004 M15D2, вийшов на водойму з метою здійснення вилову водних біоресурсів, а саме риболовними жиляними сітками в кількості 12 штук з однаковими параметрами: довжина 70 м, висота 1 м, вічко сіткового полотна 50х50 мм, які знаходилися у плавзасобі. ОСОБА_1 , не маючи дозвільних, документів, які б надавали право на здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виловом водних біоресурсів та не перебуваючи у трудових відносинах із фізичними особами - підприємцями, котрі є офіційними користувачами водних біоресурсів, знаючи, що він перебуває в акваторії Ворсклянської затоки Кам`янського водосховища в межах РЛП "Нижньоворсклянський" на глибині, достатній для встановлення знарядь вилову риби, встановив вказані риболовні жиляні сітки, після чого разом з ОСОБА_3 повернувся на берег. Близько 06 години 09.11.2022, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 , для витягування риболовних жиляних сіток із водойми зі свіжовиловленою рибою, знову залучив ОСОБА_3 , якого запевнив у законності своїх дій та наявності всіх необхідних документів. Прибувши 09.11.2022 близько 07 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, на риболовному човні "Баркас" з бортовим номером ЯПО 6012, сірого кольору, з бензиновим двигуном "ТОНATSU" 2004 М15D2, до раніше встановлених заборонених знарядь лову - жиляних сіток, та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, діючи всупереч вимогам закону, дістав з водойми вищевказані заборонені знаряддя лову - жиляні сітки зі спійманою рибою, яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, тим самим незаконно добувши її, по видам і кількості: карась - 107 штук, плоскирка - 47 штук, плітка - 54 штуки, сазан - 4 штуки, лящ - 15 штук, загальною вагою 105,53 кг. Відповідно до висновку експерта від 20.03.2025 року, розмір завданої шкоди становить 756 239 грн, що є істотною шкодою рибному господарству України. Таким чином, ОСОБА_1 здійснив незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду. 
В ухвалі Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.03.2026 року судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, чим заподіяв державним інтересам істотну шкоду на загальну суму 756 239 гривень.
Зазначає, що кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону, при цьому зобов`язаний здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів, вносити штрафи за екологічні правопорушення, а також компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Відтак, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За таких обставин, у зв`язку з тим, що добування водних біоресурсів відбулося з порушенням вимог природоохоронного законодавства, ОСОБА_1 має відшкодувати шкоду, завдану рибному господарству у сумі 756 239 грн на спеціальний рахунок міської ради, на території якої було вчинено правопорушення.
Із урахуванням викладеного, представник позивача прохає суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища шкоду, завдану охороні навколишнього природного середовища в розмірі 756 239 грн, а також стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 травня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2026 року постановлено ухвали заочне рішення.
Прокурор Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Полонська С. О. підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області – Олійниченко М. Ю., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому прохав розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити у повному обсязі.
Відповідач, ОСОБА_1 , будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав.
Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Судом установлено, що ОСОБА_1 08.11.2022 року, близько 20 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, перебуваючи з дозволу власника на території базування човнів ФОП " ОСОБА_2 " на березі Ворсклянської затоки Кам`янського водосховища в с. Світлогірське Полтавського району Полтавської області, залучивши іншу особу, ОСОБА_3 , якого запевнив у законності своїх дій та наявності усіх необхідних документів, за допомогою риболовного човна "Баркас" з бортовим номером ЯПО 6012, сірого кольору, з бензиновим двигуном "TOHATSU" 2004 M15D2, вийшов на водойму з метою здійснення вилову водних біоресурсів, а саме риболовними жиляними сітками в кількості 12 штук з однаковими параметрами: довжина 70 м, висота 1 м, вічко сіткового полотна 50х50 мм, які знаходилися у плавзасобі. 
ОСОБА_1 , не маючи дозвільних, документів, які б надавали право на здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виловом водних біоресурсів та не перебуваючи у трудових відносинах із фізичними особами - підприємцями, котрі є офіційними користувачами водних біоресурсів, знаючи, що він перебуває в акваторії Ворсклянської затоки Кам`янського водосховища в межах РЛП "Нижньоворсклянський" на глибині, достатній для встановлення знарядь вилову риби, встановив вказані риболовні жиляні сітки, після чого разом з ОСОБА_3 повернувся на берег. 
В подальшому, ОСОБА_1 09.11.2022 року близько 06 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, для витягування риболовних жиляних сіток із водойми зі свіжовиловленою рибою, знову залучив ОСОБА_3 , якого запевнив у законності своїх дій та наявності всіх необхідних документів. Прибувши 09.11.2022 року близько 07 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, на риболовному човні "Баркас" з бортовим номером ЯПО 6012, сірого кольору, з бензиновим двигуном "ТОНATSU" 2004 М15D2, до раніше встановлених заборонених знарядь лову - жиляних сіток, та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, діючи всупереч вимогам та положенням п.п.2 п.1 розділу III, п.п.1 п.1 розділу IV "Правил любительського та спортивного рибальства", п.п. 14 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства ", ст. 27 Закону України "Про тваринний світ" та п.п.4.2.13, 4.2.17 Положення "Про регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський", дістав з водойми вищевказані заборонені знаряддя лову - жиляні сітки зі спійманою рибою, яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, тим самим незаконно добувши її, по видам і кількості: карась - 107 штук, плоскирка - 47 штук, плітка - 54 штуки, сазан - 4 штуки, лящ - 15 штук, загальною вагою 105,53 кг.
Відповідно до висновку експерта від 20.03.2025 року за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи, розмір завданої шкоди, становить 756 239 грн, що розглядається як істотна шкода рибному господарству України. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 249 КК України - незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.
Судом установлено, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області 13.03.2026 року у справі № 532/1712/25 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито.
Крім цього, цивільний позов прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої незаконним рибним промислом у сумі 756 239 грн залишено без розгляду (а.с. 19- 21).
Також в ухвалі суду зазначено, що заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що залишений без розгляду, не перешкоджає його пред`явленню в порядку цивільного судочинства.
Ухвала суду набрала законної сили 21.03.2026 року.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, оскільки факт незаконного зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду встановлено судовим рішенням - ухвалою суду, яка набрала законної сили та є чинною, а обставини, встановлені цим рішенням, стосуються особи, яка вчинила кримінальне правопорушення – проступок, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, що заподіяло державі істотну шкоду, а тому не підлягає доказуванню.
На цей час шкода, завдана охороні навколишнього природного середовища внаслідок незаконного добування водних біоресурсів на території природно-заповідного фонду України у розмірі 756 239 грн відповідачем не була відшкодована в повному обсязі.
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. 
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. 
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси України є власністю Українського народу. 
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України. 
Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до ст. 12 Закону 1264-XII, громадяни України зобов`язані: 
а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; 
б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; 
в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; 
г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; 
д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. 
Громадяни України зобов`язані виконувати й інші обов`язки у галузі навколишнього природного середовища відповідно до законів України. 
Згідно ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», території та об`єкти природно-заповідного додержанням фонду з вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних дослідних цілях; цілях; у науково- в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. 
У ст. 9-1 вищевказаного Закону визначено, що спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного межах фонду. Спеціальне використання природних ресурсів у територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється територій в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього Севастопольською природного середовища, обласними, Київською та міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів». 
Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» (на момент вчинення кримінального правопорушення) водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. 
Статтею 17 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що до спеціального використання об`єктів тваринного світу віднесено усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища. 
Згідно ст. 25, 26 Закону України «Про тваринний світ», на території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство. Правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок щодо надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України. 
До рибогосподарських водних об`єктів належать усі поверхневі, територіальні і внутрішні морські води, які використовуються (можуть використовуватися) для промислового добування, вирощування чи розведення риби та інших об`єктів водного промислу або мають значення для природного відтворення їх запасів, а також виключна (морська) економічна зона та акваторія у межах континентального шельфу України. 
Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність. 
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. 
Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. 
Згідно зі ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. 
За приписами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди). 
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц вказано, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Законодавець в деліктних зобов`язаннях закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на відповідача в справі.
Таким чином, зобов`язання з відшкодування шкоди є деліктними (позадоговірними). Форми і розміри позадоговірної відповідальності визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи: шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок та вину особи, яка заподіяла шкоду. 
Як зазначив у своєму рішенні Верховний Суд при розгляді справ про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу навіть не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні (справа №541/307/17 провадження №61-30797св18).
Обставини, встановлені ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.03.2026 року щодо незаконного зайняття відповідачем рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду є встановленими та не підлягають доказуванню.
За ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. 
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. 
У справі «Hamer проти Бельгії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 27.11.2007 вперше зазначив, що навколишнє середовище, не будучи безпосередньо зазначеним у Конвенції, тим не менш являє собою цінність, в збереженні якої зацікавлені як суспільство, так і публічна влада і економічні імперативи та навіть деякі основні права, включаючи право власності, не повинні превалювати над екологічними міркуваннями, особливо якщо держава прийняла законодавство з цього питання. 
В Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів. 
Відтак, несплата відповідачем визначеного в установленому законом порядку розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й вплине на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини, яка є невід`ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України. 
У даному випадку порушення інтересів держави полягає в порушенні відповідачем вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди державі.
Відповідно ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони Автономної навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяну заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Згідно з вимогами п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються у визначеному вказаними нормами співвідношенні на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів.
Оскільки порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відбулось в межах Кобеляцької територіальної громади, платежі щодо відшкодування завданої навколишньому природному середовищу шкоди зараховуються на спеціальний рахунок міської ради. 
Підпунктом 1 пункту б) частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що до делегованих повноважень місцевих рад у сфері охорони навколишнього природного середовища належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення. 
Нецільове використання бюджетних коштів порушує принципи бюджетної системи України, які визначені ст. 7 БК України, а саме принципів ефективності та результативності, цільового використання бюджетних коштів, справедливості та неупередженості, публічності та прозорості, що призводить до зайвих бюджетних витрат, неналежного використання державних цільових програм у сфері освіти, корупційних діянь тощо.
Бюджетна система України згідно зі ст. 7 Бюджетного кодексу України ґрунтується на таких принципах: збалансованості, повноти, обґрунтованості, цільового використання бюджетних коштів, відповідальності учасників бюджетного процесу тощо. Одним із принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. 
Невідшкодування відповідачем шкоди, завданої рибним запасам є порушенням вимог цивільного законодавства України, що у свою чергу призводить до порушення інтересів держави, яке виявляється у недоотриманні місцевим бюджетом коштів, які він мав отримати на суму 756 239 грн. 
Оскільки міською радою як органом місцевого самоврядування, на рахунок якого мають бути сплачені кошти за заподіяну навколишньому природному середовищу шкоду, на даний час не вжито заходів щодо стягнення вищевказаних збитків, то з позовом в інтересах держави звертається прокурор. 
Враховуючи, що порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища вчинено на території Кобеляцької територіальної громади то Кобеляцька міська рада є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, щодо стягнення невідшкодованої суми збитків, завданих незаконним вилученням водних біоресурсів.
Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, ОСОБА_1 як особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати шкоду завданої незаконним рибним промислом, що в свою чергу є порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, суд вважає за потрібне стягнути із ОСОБА_1 на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища шкоду, завдану охороні навколишнього природного середовища.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 11343,59 гривень.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд  
У Х В А Л И В:

Позов першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави, в особі Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої охороні навколишнього середовища - задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області (код ЄДРПОУ 04057304, юридична адреса: 39200, м. Кобеляки, вул. Касьяна, 29) до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища (р/р UA808999980333199331000016682 код ЄДРПОУ 37959255, банк одержувача ДКСУ м. Київ, одержувач: ГУК у Полтавській області/тг м. Ко- беляки/24062100) шкоду, завдану охороні навколишнього природного середовища у розмірі 756 239 (сімсот п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, р/р UA118201720343130001000006160, банк ДКСУ м.Київ МФО 820172, код ЄДРПОУ 02910060) судовий збір у розмірі 11 343,59 (одинадцять тисяч триста сорок три гривні п`ятдесят дев`ять копійок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Сторони:
позивачі: 
- Решетилівська окружна прокуратура Полтавської області, код ЄДРПОУ 0291006027, юридична адреса: м. Решетилівка, вул. Покровська, 22 Полтавської області, 38400;
- Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області, код ЄДРПОУ 21051562, юридична адреса: м. Кобеляки, вул. Касьяна, 29 Полтавського району Полтавської області, 39200;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суддя