Справа № 165/1819/26
Провадження № 2/165/1014/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Рибас А.В.
з участю секретаря судового засідання Попіки Ю.Г., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

встановив:

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М. 21 травня 2026 року через систему «Електронний суд» подала до Нововолинського міського суду Волинської області в інтересах позивача позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з неї заборгованість за договором № 1408871 від 22.10.2019 у розмірі 14 126,43 грн., а також судові витрати, з яких: 2 662,40 грн. – витрати на оплату судового збору та 9 000,00 грн. – витрати на правову допомогу.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 22.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 1408871.
На умовах, встановлених договором, кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір): 4 000,00 гривень. Тип кредиту – кредит. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором.
Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю в строк передбачений кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів відповідач не виконав, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість.
23.04.2020 року укладено договір № 23042020, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1408871.
23.12.2021 року укладено договір № 23/12/21, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1408871. 
20.01.2023 року укладено договір № 20-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1408871. 
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1408871 від 22.10.2019 року.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 1408871 від 22.10.2019 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 14 126,43 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3 911,20 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2 112,05 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 0,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами – 8 103,18 грн.; заборгованість за комісіями – 0,00 грн.; інфляційні збитки – 0,00 грн.; нараховані 3 % річних – 0,00 грн.
Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 25 травня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням та викликом сторін на 10.00 год. 29.06.2026 року.
Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 правом подати відзив не скористалася, в судове засідання не з`явилася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Крім того, судові виклики та ухвалу про відкриття провадження у справі направлено ОСОБА_1 на номер телефону та електронну адресу, зазначені у матеріалах позовної заяви, отримання яких підтверджується відповідними довідками (а.с. 95-97).
Зважаючи на положення частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 09.07.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.
Судом встановлено, що 22.10.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 1408871 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, який підписано електронним підписом відповідача (а.с. 20-21).
Згідно п. 1.1. договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 4 000,00 (чотири тисячі) грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. 
Відповідно до п. 1.2. договору, позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. 
Як вбачається із п. 1.3. договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 
1.3.1. Знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми позики за кожен день користування позикою (3,65 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору. 
1.3.2. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних).
Згідно п.п. 5 п. 2.1. договору, Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.
Підписавши 22.10.2019 року договір № 1408871 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, ОСОБА_1 зобов`язалася у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності).
У пункті 3 договору сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 37).
Нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2. цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у графіку платежів (додаток 1 до цього договору), (п. 3.2. договору).
Умови застосування зниженої процентної ставки – дотримання клієнтом терміну повного повернення позики, зазначеного у графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 (трьох) календарних днів (п. 3.3. договору).
У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2., але за стандартною процентною ставкою (п. 3.4. договору).
У випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству неустойку: 
4.4.1. пеню в розмірі 1,20 % (одна ціла дві десятих процента) від суми позики за кожний день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення; 
4.4.2. на 4 (четвертий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 150 грн.; 
4.4.3. на 30 (тридцятий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн.; 
4.4.4. на 90 (дев`яностий) день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. 
4.5. Штрафи та пеня за договором нараховуються у момент сплати, але в будь -якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить: 2 000,00 грн.
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор – А865223, дата відправки ідентифікатора позичальнику – 2019-10-22 12:38:45, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор – НОМЕР_1 (а.с. 61). 
Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується листом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № 1834/26-Е від 16.02.2026 року (п. 60, а.с. 65-66) та листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6580-ВП від 16.02.2026 року (п. 60, а.с. 62-63).
Згідно картки обліку договору № 1408871 від 22.10.2019 року (розрахунок заборгованості) заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» становила 14 126,43 грн. (а.с. 67-70).
23.04.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 23042020 (а.с. 9), згідно пункту 1.1. якого, за цим договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 р., до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1408871 від 22.10.2019 року у розмірі 14 126,43 грн., яка складається з 3 911,20 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 112,05 грн. – сума заборгованості за відсотками; 8 103,18 грн. – сума заборгованості за пенею, штрафами (п. 539, а.с. 12-14).
23.12.2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 23/12/21 (а.с. 15-17), відповідно до п. 1.1. якого, за цим договором ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» переходять всі права грошової вимоги, які належали ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за кредитними договорами (право вимоги).
Згідно додатку № 1 до договору факторингу № 23/12/21 від 23 грудня 2021 р. «Реєстр заборгованостей № 2», до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1408871 від 22.10.2019 року у розмірі 14 126,43 грн., яка складається з 3 911,20 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 112,05 грн. – сума заборгованості за відсотками; 8 103,18 грн. – сума заборгованості за пенею, штрафами (п. 539, а.с. 24-27).
20.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) укладено договір № 20-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 28-30), відповідно до п. 2.1. якого, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. 
В подальшому, 04.02.2025 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) укладено додаткову угоду № 1/6 до договору № 20-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 20.01.2023 року (а.с. 33), у зв`язку із виявленням технічної помилки (описки) сторони вирішили внести зміни в реєстри боржників, що є додатками до договору № 20-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 20.01.2023 року, а саме:
1.1. внести зміни до Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1 до договору), виклавши його в новій редакції.
1.2. внести зміни до Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 3 до договору), а саме викласти строки (пункти), зокрема, пункт 87422 в новій редакції.
Згідно витягу з додатку № 1 до додаткової угоди № 1/6 від 04.02.2025 року (до договору № 20-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 20.01.2023 року) «Зміни в реєстр боржників до договору № 20-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 20.01.2023 року», до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1408871 від 22.10.2019 року у розмірі 14 126,43 грн., яка складається з 3 911,20 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 2 112,05 грн. – сума заборгованості за нарахованими процентами; 8 103,18 грн. – пеня (п. 87422, а.с. 40).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться – ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні – ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статті 610, 611 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Станом на день подання позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кошти та відсотки за його користування не повертаються.
Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно із ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно із ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
У силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Матеріалами справи підтверджений факт укладання 22.10.2019 року відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем договору № 1408871 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту з первісним кредитором – Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНИ».
Статтею 525 ЦК України установлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідач, не сплативши у вказані в договорах строк кошти, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ОСОБА_1 , уклавши договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту з первісним кредитором – Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНИ», зобов`язалася у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності).
Як встановлено, Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало їй кредитні кошти у загальному розмірі 4 000,00 гривень. Після укладення договору відповідач отримала кредитні кошти, здійснила один платіж з метою погашення заборгованості, а саме –18.11.2019 року у розмірі 100,00 гривень, проте в подальшому у визначених умовами договору порядку та строки не здійснювала платежів щодо повернення боргу та сплати процентів за користування кредитом, штрафів та пені.
Належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за договором та які б спростовували проведені розрахунки заборгованості за вказаним договором, відповідачем по справі суду не надано, контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності до суду остання не подала.
Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак їх у встановлені строки не повернула, та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 14 126,43 грн. заборгованості за договором № 1408871 від 22.10.2019 року, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 3 911,20 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 2 112,05 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 0,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами – 8 103,18 грн.; заборгованість за комісіями – 0,00 грн.; інфляційні збитки – 0,00 грн.; нараховані 3 % річних – 0,00 грн.
Згідно з ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме у розмірі 2 662,40 грн. (а.с. 88), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 9 000,00 грн., на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 53-55), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 57-58), заявку на надання юридичної допомоги № 973 від 01.04.2026 року (а.с. 59), витяг з акту № 21 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026 року (а.с. 60).
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним із ціною позовної заяви, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих ним послуг. Так, на думку суду, представником позивача безпідставно завищено кількість годин у витязі з акту № 21 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026 року, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги, таких як: надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, оскільки подана представником позивача позовна заява, є шаблонною та не потребує додаткового аналізу судової практики та зусиль на її складання, враховуючи те, що 21.05.2026 року до Нововолинського міського суду Волинської області надійшло п`ять ідентичних позовних заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості з боржників, позовна заява розглядалася у спрощеному провадженні.
Отже, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 5 000,00 гривень, які слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282, 288 ЦПК України, суд, –

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № 1408871 від 22.10.2019 року у розмірі 14 126 (чотирнадцять тисяч сто двадцять шість) гривень 43 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на оплату судового збору в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 09.07.2026 року.

Головуючий суддя         Алла РИБАС