П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2026 | Справа №607/19591/26 Провадження №3/607/5420/2026

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Базан Л.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, безробітної, жительки АДРЕСА_1 , 
за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , 02.09.2026 о 18.38 год. в м. Тернополі на пр-ті С. Бандери, 48, керуючи транспортним засобом марки «Тесла», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та допустила наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_2 , який припаркувала ОСОБА_2 та залишив місце події. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3Б, 13.1, 2.10А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124, ст.122-4 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 пояснила, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнає, щиро розкаюється, а також зазначила, що наміру залишати місце ДТП не мала, оскільки не відчула зіткнення, тому продовжила рух.. 
Відповідно до ст.122-4 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона даної статті виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у форма прямого або евентуального (непрямого) умислу.
Відповідно до п.1.10 ПДР України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Згідно досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень ОСОБА_1 , остання вину у вчиненні ДТП визнає, проте не мала наміру залишати місце вчинення ДТП, оскільки не відчула удару, тому продовжила рух. 
Жодних відомостей про те, що поліцейськими УПП в Тернопільській області ДПП були проведені заходи щодо встановлення (розшуку) учасників ДТП та (або) розшуку транспортних засобів, суду не надано.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адмінправопорушення.
Крім власного визнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №761752 від 03.09.2026; схемою місця ДТП від 02.09.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 02.09.2026, ОСОБА_1 від 03.09.2026; протоколом огляду транспортного засобу від 03.09.2026; рапортом УПП в Тернопільській області ДПП від 02.09.2026; довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 03.09.2026; матеріалами відеозапису. 
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто – порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, яка визнала свою провину та щиро розкаялася, ступінь її вини, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі наведеного, керуючись ст. 22, 33, 122-4, 124, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП – закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Штраф має бути сплачений  ОСОБА_1  не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з  ОСОБА_1  стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.

Головуючий суддя | Л. Т. Базан