Справа №766/7510/24
н/п 1-кп/766/2481/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026 року         ? ? ? м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді?: ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ? ? ОСОБА_1 ,
за участю секретаря?: ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?? ОСОБА_2 ,
прокурора?: ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_3 ,? ? ? ? ? ?захисника? :? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_4 ,
представника потерпілого:        ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Херсона в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 21.03.2023 під № 22023230000000154 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України,-

в с т а н о в и в:
I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 , будучи директором комунального підприємства електромережі зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 31134534), у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше березня 2022 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), знаходячись в місті Херсон Херсонської області, реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору рф, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора, прийняв пропозицію невставлених досудовим розслідуванням представників окупаційної адміністрації держави-агресора рф щодо зайняття посади директора незаконно створеного ними так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»» (мовою оригіналу), на базі КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 31134534), яке в подальшому ним зареєстроване за законодавством держави агресора та внесені відомості до ЕГРЮЛ за № ОГРН 1229500007582 від 22.12.2022.
Представниками окупаційної адміністрації держави агресора на ОСОБА_6 покладено наступні організаційно-розпорядчі функції, а саме: реєстрація за законодавством держави агресора незаконно створеного так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»» (мовою оригіналу), формування штату працівників незаконно створеного підприємства; впровадження в обіг національної валюти держави-агресора рф російського рубля на тимчасово окупованій території м. Херсону; організація збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави агресора рф.
Постановою т.зв. «Главы Военно-гражданской администрации Херсонской области» ОСОБА_7 № 075-р від 07.06.2022 «Об учете субьектов хозяйствования на територии Херсонской? ? области» для отримання права на здійснення господарської діяльності юридичних осіб, незалежно від організаційно-правової форми, та юридичних осіб - підприємців зобов`язано стати на облік в «Налоговой службе Херсонской области».
Діючи з метою підтримки незаконних рішень окупаційної адміністрації держави агресора – ВЦА Херсонської області, перебуваючи на посаді т.зв. директора «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»» ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.12.2022 здійснив реєстрацію так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»» (мовою оригіналу) у «Едином государственном реестре юридических лиц» за законодавством Російської Федерації, тобто став на облік в незаконно створеному органі представниками окупаційної адміністрації країни агресора - так званій «Налоговой службе Херсонской области».
Указом так званого «голови військово-цивільної адміністрації Херсонської області» ОСОБА_8 № 028/1-р від 23.05.2022 затверджено на території Херсонської області обіг національної валюти держави-агресора рф російського рубля, проведення безготівкових операцій суб`єктами господарювання в російських рублях та конвертацію української гривні в російський рубль.
Продовжуючи свій злочинний задум, маючи на меті завдання шкоди Україні, діючи на підтримку рішень окупаційної адміністрації держави-агресора щодо введення на території тимчасово окупованого м. Херсон Херсонської області обігу національної валюти держави-агресора рф російського рубля, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді «директора» так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»» (мовою оригіналу), у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше ніж з липня 2022 року особисто здійснював виплату грошових коштів робітникам зазначеної установи в іноземній валюті держави агресора рф – російський рубль, чим підтримував рішення окупаційної адміністрації держави-агресора рф щодо введення в обіг в м. Херсоні російського рубля як платіжного засобу та єдиної грошової одиниці на окупованій території м. Херсон для інтеграції в банківську систему російської федерації.
Продовжуючи виконання свого злочинного задуму спрямованого на допомогу державі-агресору та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, ОСОБА_6 25 жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи директором так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»» (мовою оригіналу) (м. Херсон, вул. Фонтанна, буд. 17), діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням представниками окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою надання допомоги окупаційній адміністрації держави агресора російської федерації, організував незаконне переміщення з території захопленого КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 31134534 м. Херсон, вул. Фонтанна, буд. 17), на тимчасово окуповану частину лівобережжя -до Генічеського району Херсонської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, та добровільну передачу матеріальних ресурсів – транспортних засобів належних КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 31134534), а саме: 
1. автовишка ВС-18, д.н.з. НОМЕР_2 , середня ринкова ціна продажу якого згідно висновку експерта СЕ-19/122-23/3951-АВ складає 517 128,81 грн.;
2.автовишка ВИПО д.н.з. НОМЕР_3 , первісна вартість якого, згідно даних підприємства складає 1 821 665 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України, як умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України за попередньою змовою групою осіб, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільному збору і передачі матеріальних ресурсів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора, її? ? збройним формуванням. 

ІI. Застосовані судом правові процедури.
Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)
З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.
Ухвалою суду від 16.05.2024 було призначено підготовче судове засідання.
Судом від призначення обвинувального акту до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого та до підготовчого судового засідання, було проведено судові засідання: 27.06.2024, 03.09.2024, 21.10.2024, 11.11.2024, 20.01.2025, 11.03.2025, 23.04.2025, 01.07.2025
Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього та мав можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви. Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачений ОСОБА_6 не скористався.
Відповідно до положень ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
З огляду на положення КПК України та Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи, суд зазначає про таке.
АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до рф, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території з 24.02.2022 року .
Відповідно до ч.4 ст.548 КПК України оригінал запиту про міжнародно-правову допомогу надсилається за кордон поштою, то в умовах припинення АТ «Укрпошта» приймання всіх видів поштових відправлень призначенням до рф та поштових відправлень до тимчасово окупованої території, виконати вимоги КПК України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території рф та тимчасово окупованої території немає можливості.
Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження. 
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.
При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.
Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-2 КК України, за якими пред`явлено обвинувачення ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою – сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 до призначених судових засідань здійснювались шляхом направлення повісток на останню відому адресу проживання в м.Херсоні Херсонської області, а також було опубліковано у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора. Також, відповідні повідомлення про виклик до суду були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні. 
Водночас, не зважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_6 .? ? на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України. 
З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

ІІІ. Щодо забезпечення права на захист.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення, у тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Разом з цим, стосовно ОСОБА_6 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.
З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 23.04.2025 клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 22023230000000154? ? від 21.03.2023 висунуте щодо злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 01.07.2025 був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.
Разом з цим, за період часу з 16.05.2024 (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 30.06.2026, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження. 
Захисник обвинуваченого здійснював захист обвинуваченого: приймав участь у дослідженні доказів під час судового розгляду, виступав у дебатах.
За час судового розгляду обвинувачений міг визначитися з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що у нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.
У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був проінформований належним чином про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_6 про розпочате кримінальне провадження та його відмову від здійснення свого права постати перед Українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, і захищати себе безпосередньо в суді, що свідчить про наявність у нього наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п «g» п.3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Враховуючи порядок, визначений вимогами КПК України, здійснення спеціального судового провадження, яке проводиться за відсутністю обвинуваченого, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду. При цьому судом забезпечено застосування до обвинуваченого належної правової процедури в контексті приписів вимог ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, а тому поріг вимогливості до доказування у цьому випадку має бути підвищений.
Прокурором долучено у судовому засіданні під час судового розгляду процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового провадження за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.
IV. Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просив визнати обвинуваченого? ? ОСОБА_6 винним та призначити відповідне покарання в межах санкції ч.1 ст. 111-2 КК України, застосувавши додаткове покарання як у виді позбавлення права обіймати певні посади так і конфіскації всього належного йому майна, запобіжний захід залишити без змін, задовольнити цивільний позов, стягнути судові витрати, залишити застосовані заходи забезпечення до приведення вироку до виконання.
Представник потерпілого, під час судових дебатів повністю підтримав позицію прокурора, просив цивільний позов задовольнити.
Захисникобвинуваченого, під час судових дебатів, вважала недоведеною винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, оскільки на її думку, жоден з досліджених в процесі судового розгляду доказів не доводить, що саме ОСОБА_6 організував переміщення техніки на Лівобережжя, тому за недоведеності його участі в тих діях, які сформульовані в обвинуваченні, кримінальне провадження слід закрити. 
V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.03.2024 (справа №490/2014/24, н/п 1-кс/490/1145/2024), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.
Так вина ОСОБА_6   у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:
- відомостями з особової картки,  наданої Горностаївським сектором Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, відповідно до яких, ОСОБА_6 являється громадянином України, 04.02.1997 отримав паспорт громадянина України НОМЕР_4  Вказаний документ підтверджує особу обвинуваченого;
- протоколом огляду від 26.06.2023, з додатком у вигляді оптичного диску DVD-R, відповідно до якого проведено огляд відкритого Інтернет ресурсу https://egrul.nalog.ru/index.html, де розміщено «выписку из Единого государственного реестра юридических лиц от 22.02.2023 № ЮЭ9965-23-23666233», відповідно до? ? граф якої, 22.12.2022 зареєстровано юридичну особу «Коммунальное предприятие электросетей наружного освещения «Херсонгорвет». Юридична адреса: «Херсонская область, Г.О. Херсонский, Г. Херсон, адрес юридического лица 273003, Херсонская область, Г.О. Херсонский, Г. Херсон ул. Фонтанная, д. 17», « сведения о лице, имеющем право без доверенности действовать от имени юридического лица ОСОБА_9 », «должность: руководитель юридического лица»;
- листом директора КП Електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» ХМР за № 396 від 05.09.2023, відповідно якого повідомлено, що з території виробничої бази підприємства ( м. Херсон, вл. Фонтанна,17) здійснено крадіжку двох автотранспортних засобів, що перебували на балансі підприємства ( автовишка ВС-18, д.н. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, автовишка ВИПО, д.н. НОМЕР_3 , 2018 року випуску);
- протоколом огляду від 10.01.2024, з додатком у вигляді оптичного диску DVD-R, відповідно до якого проведено огляд відкритого Інтернет ресурсу https://t.me/prokherson_ru/8948, де розміщено Телеграм канал «Pro Херсон» та виявлено публікацію за 29.11.2023, яка розпочинається текстом наступного? ? змісту «В АЛЕКСЕЕВКЕ ИДУТ РЕМОНТНЫЕ РАБОТЫ Коммунальное предприятие «Херсонгорсвет» Департамента ЖКХ ВГА г. Херсона проводит ремонтно восстановительные работы в Алексеевке» та яка містить дані про місцезнаходження транспортного засобу «ВИПО», моделі «18-01», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а саме - населений пункт Олексіївка Генічеського району Херсонської області; 
- протоколом огляду від 10.01.2024, з додатком у вигляді оптичного диску DVD-R, відповідно до якого проведено огляд відкритого Інтернет ресурсу https://t.me/prokherson_ru/9885, де розміщено Телеграм канал «Pro Херсон» та виявлено публікацію опубліковану 22.12.2023, яка розпочинається текстом наступного? змісту «Херсонгорсвет» работает в Приозерном Коммунальное предприятие «Херсонгорсвет» Управления ЖКХ ВГА г. Херсона продолжает ремонтно-восстановительные работы в населенных пунктах области на объектах соцкультбыта и в частном секторе»? та яка містить дані про місцезнаходження транспортного засобу «ВИПО», моделі «18-01», а саме - населений пункт Приозерне Генічеського району Херсонської області ; 
- протоколом огляду від 10.01.2024, з додатком у вигляді оптичного диску DVD-R, відповідно до якого проведено огляд відкритого Інтернет ресурсу https://t.me/prokherson_ru/9904, де розміщено Телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та виявлено публікацію, розміщену 22.12.2023, яка розпочинається текстом наступного змісту: «В Геническе установлена Новогодняя елка. КП «Херсонгорсвет» Управление ТЭК ВГА г. Херсона совместно с местными коммунальщиками осуществило монтаж и оформление главного символа Нового Года» з зображенням? ? автовишки КП «Херсонміськсвітло» ВИПО», моделі «18-01» в н.п. Генічеськ Херсонської області ; 
- протоколом огляду від 10.01.2024, з додатком у вигляді оптичного диску DVD-R, відповідно до якого проведено огляд відкритого Інтернет ресурсу https://t.me/prokherson_ru/9237, де розміщено Телеграм канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та виявлено публікацію, розміщену 07.12.2023, яка розпочинається текстом наступного змісту: «Херсонгорсвет работает? ? у Счастливцево», яка містить дані про місцезнаходження транспортного засобу «ВИПО», моделі «18-01», на шасі автомобіля «ГАЗ» моделі «NEXT» 2018 р.в. у момент створення знімків, а саме - населений пункт Щасливцеве Генічеського району Херсонської області;
- висновком експерта від 13.11.2023 № СЕ-19/112-23/11003-ПЧ з додатком полімерного пакету зі зразками, які надавались на експертне дослідження, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно з яким на наданих для дослідження документах , а саме: лист на ім`я голови? ?ВЦА ОСОБА_10 щодо виділення фінансування від 26.08.2022 за вих.№ 20; «Ведомость операций с наличными денежными средствами от мая 2022 г.» без номеру; лист на ім?я голови ОСОБА_11 щодо необхідності в додатковому освітлені перехрестів та площ від 02.09.2022 № 25, лист на ім?я голови ОСОБА_11 щодо виділення фінансування від 26.08.2022 № 21; лист на ім?я начальника управління ТЕК ОСОБА_12 від 26.08.2022 №21; документ під назвою «Расчет потребности в финансировании КП «Херсонгорсвет» на август-декабрь 2022 года»; документ під назвою «План использования КП «Херсонгорсвет» бюджетных назначений на август 2022 года», документ під назвою «Пояснительная?? записка к расчету потребности в финансировании КП «Херсонгорсвет» на август-декабрь 2022 года, документ під назвою «План использования КП «Херсонгорсвет» бюджетных азначений на август 2022 года», між друкованим текстом «Директор КП «Херсонгорвет» та «Александр ТКАЧ» підписи виконані ОСОБА_6 ;
- висновком експерта від 16.11.2023 № СЕ-19/112-23/3951-АВ за результатами проведення судової товарно-транспортної експертизи встановлено середню ринкову ціну? автомобіля ? марки «ГАЗ» моделі 3309, д.н.з НОМЕР_2 у розмірі 517 128,81 грн;
- результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, відповідно яких власником транспортного засобу ГАЗ 3309 ВС 1801, н.з. НОМЕР_2 , транспортного засобу ВИПО 18-01, д.н.з НОМЕР_3 є КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськ світло»;
- листом КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» ХМР за вих. № 454 від 05.10.2023 з додатками документів, що були досліджені, як зразки при проведенні почеркознавчої експертизи та які свідчать про те, що останній в період окупації м. Херсона займав посаду директора КП «Херсонміськсвітло», видавав накази, приймав на роботу, а саме: наказ ( розпорядження) № 38-к від 01.07.2022 про прийняття на роботу бухгалтера ОСОБА_13 ; наказ ( розпорядження) № 46-к від 01.08.2022 про прийняття на роботу начальником дільниці ОСОБА_14 , наказ ( розпорядження) № 204-к від 10.12.2021 про прийняття на роботу заступником директора ОСОБА_15 ; наказом від 29.03.2022 «Про визначення строкового трудового договору ( контракту) ОСОБА_15 безстроковим»; наказ ( розпорядження) № 19-к від 01.042022 про переведення на іншу роботу ОСОБА_15 ; наказ ( розпорядження) № 53-к від 31.08.2022 про прийняття на роботу начальника електротехнічної служби ОСОБА_13 . Зазначені документи містять підпис директора КП « Херсонміськсвітло» ОСОБА_13 ;
- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Показаннями свідків, які суду пояснили наступне:
Свідок  ОСОБА_16  дав суду показання про те, що знає ОСОБА_6 особисто. До окупації та в період окупації м.Херсон свідок працював в КП «»Херсонміськсвітло» начальником гаражу. Назва підприємства під час окупації не змінювалась. Директором в КП «Херсонміськсвітло», як до повномасштабного вторгнення так і під час окупації був ОСОБА_6 . Він давав накази, щоденні розпорядження, на роботу нікого не приймав. Зазначив, що йому відомо, що на балансі підприємства були автовишки, а зараз вони перебувають на лівому березі. Спочатку їх перегнали в автопарк за залізничною зупинкою, а звідти на лівий берег. Вказав на ті які зникли, одна з них автовишка ВС-18 на базі ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_5 , інша - Газон ВИПО 18, були передані лише ці два автомобілі, точних номерних знаків не пам`ятає, впізнав візуально на світлинах долучених до проколів огляду. Вказані події відбувалися у жовтні місяці, до цього часу автовишки перебували на території «Міськсвітла». З приводу того, що автовишки «на тому боці» знає з інтернету, бачив відео, на якому видно, як вони виїжджають з автопарку, їхали по проспекту Ушакова в бік «того боку». В період коли техніка переміщалась, підприємство вже було закрите, машини перебували на базі, директор зателефонував, зв`язок вже був поганий, і сказав, що потрібно терміново перегнати вишки в автопарк. На той час директор перебував на лівому березі Дніпра, однак підприємством продовжував керувати. Перед цим говорили, що треба евакуюватись, оскільки будуть масовані обстріли міста, директор йому також пропонував виїхати «на той бік», однак свідок відмовився. 
Свідок ОСОБА_17  дав суду показання про те, що до окупації, під час окупації та наразі працює сторожем в КП «Херсонміськсвітло». Під час окупації назва підприємства не мінялася, керівником був ОСОБА_6 , директором став ще до повномасштабного вторгнення. Свідок працював добу через три, в його обов`язки входило відкривати ворота та записувати в який час? машина виїжджала з підприємства. Особисто свідку ОСОБА_6 наказів не давав, однак знає, що той керував підприємством. На підприємстві були мобільні вишки, зараз немає, їх угнали, за яких обставин і за чиєю вказівкою не знає. Свідок був на зміні та випускав дві вишки ( Газони), які не повернулися. Коли відбувались вказані події точно не пам`ятає, однак в період коли окупаційні війська виходили з міста. Після того, як вишки вигнали, через тиждень зайшли українські військові. На вишках виїжджали працівники «Міськсвітла», в той час директора вже не було, куди ці вишки були переміщені не знає. Зі слів, йому відомо, що вишки переправили на лівий берег, хто переправляв не знає.
Свідок ОСОБА_18  дав суду показання про те, що знає ОСОБА_6 , як колишнього директора КП «Херсонміськсвітло»,? ?в якому свідок працював водієм. ОСОБА_6 працював директором підприємства, як до окупації так і під час окупації. Знає, що на підприємстві дві автовишки перед деокупацією забрали на лівий берег. За чиєю вказівкою він не знає. На підприємстві були і інші вишки, скільки їх було, свідок не знає, були непрацюючі вишки, але дві вишки забрали, одна нова ВИПО, а інша була у використанні. На одній з вишок «Газон ВС-18» свідок працював особисто, номерний знак не пам`ятає. Куди і ким переправлені автовишки не знає.
VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Керуючись вимогами ст. 22 КПК України, норми якої визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, з огляду на те, що суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та захисту, а стороною захисту в спростування не належності досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, суду надано не було.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Підстав для визнання доказів недопустимими судом не встановлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження, регламентованих ст. 87 КПК України.
При формуванні таких висновків за наслідками розгляду провадження суд виходив з наступного.
Частина 1 статті 87 КПК України передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.
У постанові Верховного Суду від 01.12.2020 у справі №318/292/18 вказано, що «вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
У постановах від 28.01.2020 у справі №359/7742/17 та від 08.10.2019 у справі №639/8329/14-к Верховний Суд зауважив, що «вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті».
У постанові від 08.10.2019 у справі №639/8329/14-к Верховний Суд вказав, що «суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.
Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим».
Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.
Безумовно, істотне порушення фундаментальних справ і свобод особи - отримання доказів внаслідок поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та на правову допомогу захисника тощо - не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.
Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.
В постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.
Як наслідок слід констатувати, що, вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, Суд констатує, що в цій справі ці положення не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, адже вони мають місце не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.
Так, порушень вимог КПК України під час проведення слідчих дій, які б, як указав Верховний Суд, були фундаментальними, судом не установлено.
При цьому, слід зауважити, що колегія Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 в справі №753/11828/13-к вказала, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
У даному кримінальному провадженні порядок, встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій, дотриманий.
Як наслідок суд сприймає письмові докази, як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст. 81 КПК України, та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні.
Прокурором долучено у судовому засіданні під час судового розгляду процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
За наслідками судового розгляду, суд приходить до висновку, що досліджені докази надані стороною обвинувачення є належними, допустимим і достатніми, зокрема такими, що повністю доводять обсяг інкримінованих обвинуваченому протиправних дій, ставити їх під сумнів жодних підстав немає. Дослідженого обсягу доказів на переконання суду цілком достатньо для оцінки дій обвинуваченого, які органом досудового розслідування були кваліфіковані вірно, що також знайшло своє підтвердження і в суді.
Також, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й здійснюється висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.12.2020 у справі №728/578/19; від 20.10.2021 у справі № 759/14119/17).
Суд не погоджується з твердженням захисника, що письмові докази у вказаному обвинуваченні не мають доказового значення, та відноситься критично до таких тверджень, суд приймає ці докази як належні та допустимі та такі, що отриманні в передбаченому законом порядку.
Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.
Досліджений обсяг доказів у своїй сукупності вказує на добровільність дій обвинуваченого, а також їх спрямування на досягнення результату у вигляді роботи правоохоронного органу.
При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі №658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачений діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому йому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Разом з цим, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, суд також виходив з наступного.
Стаття 111-2 КК України передбачає відповідальність за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.
Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення – тимчасово окупована територія України.
Для кваліфікації за ч.1 ст. 111-2 КК України, в даному провадженні, не має жодного значення, чи призвела підтримка рішень та дій держави агресора, збройних формувань держави-агресора до завдання реальної шкоди чи ні.
Цей злочин спрямований на підрив окремих елементів національної безпеки або одночасно всіх загалом, які у свою чергу виступають по суті засадами української державності; завдання шкоди національним інтересам у розумінні Закону України «Про національну безпеку України».
Злочин, відповідальність за який передбачено ч.1 ст. 111-2 КК України, варто вважати закінченим, в даному випадку, із моменту реалізації чи висловлення підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора незалежно від результатів його вчинення.
При цьому, слід зазначити, що суб`єктивною ознакою злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України є наявність обов`язкового прямого умислу.
Суду не надано доказів, що ОСОБА_6  вчиняв пособництво державі агресору під безпосереднім впливом: а) фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою); б) фізичного примусу, внаслідок якого вона могла керувати своїми діями, а також психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави, цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці).
У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив.
Об`єктом даного злочину виступають суспільні відносини, що забезпечують захист національної безпеки держави в окремих її сферах: державний суверенітет, територіальна цілісність та недоторканість, демократично конституційний лад та інші національні інтереси України, що підлягають захисту від реальних та потенційних загроз.
Так під час судового розгляду судом було встановлено те, що ОСОБА_6  будучи директором комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськ світло» шляхом використання посадового становища, усвідомлюючи, що держава -агресор та окупаційна влада вчиняють дії, які завдають шкоду Україні, її суверенітету, територіальній цілісності, конституційному ладу, розуміючи негативні наслідки таких дій, вчинив ряд дій направлених на підтримку російської окупаційної влади пов`язаних зокрема із реєстрацією за законодавством держави агресора незаконно створеного так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «херсонгорсвет»», при цьому зайняв посаду в псевдопідприємстві, здійснював виплату грошових коштів робітникам зазначеної установи в іноземній валюті держави агресора рф – російський рубль, чим підтримував рішення окупаційної адміністрації держави-агресора рф щодо введення в обіг в м. Херсоні російського рубля, сприяв налагодженню його роботи, та передав матеріальні ресурси (автовишки), що належали комунальному підприємству електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради, що в свою чергу вплинуло на зміцнення окупаційної влади на окупованій території у період воєнного стану. Крім того, сам факт співпраці ОСОБА_6 з представниками окупаційної адміністрації, свідчить про завдання ним шкоди національній безпеці держави.
Досліджений обсяг доказів у своїй сукупності вказує на добровільність дій обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки доведена належним та достатнім обсягом доказів, ставити під сумнів які підстав не вбачається.

VIІ. Призначення покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, відсутність обставини, що пом`якшують покарання, тоді як обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам. Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України, які посягають на захист в першу чергу життєво важливих інтересів суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, суд вважає, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2  КК України, у максимальних межах санкції зазначеної статті, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковими додатковим покараннями, передбаченим санкцією ч.1 ст. 111-2  КК України.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 1 статті 111-2 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

VIІІ Цивільний позов. 
Потерпілим КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» подано цивільний позов про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням. 
Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).
Вимоги позову мотивовані тим, що в результаті злочинних дій обвинуваченого, який 25 жовтня 2022 року, будучи директором так званого «комунального предприятия электросетей наружного освещения «Херсонгорвет» (м. Херсон, вул. Фонтанна, 17), діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням представниками окупаційної адміністрації держави-агресора, з метою надання допомоги окупаційній адміністрації держави - агресора російської федерації, організував незаконне переміщення з території захопленого КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 31134535, м. Херсон, вул. Фонтанна, 17) на тимчасово окуповану частину лівобережжя Херсонської області (до Генічеського району, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) та добровільну передачу матеріальних ресурсів - транспортних засобів належних КП «Херсонміськовітло» (код ЄДРПОУ 31134535), а саме Автовишка ВС-18, д.н.3. НОМЕР_6 , середня ринкова ціна продажу якого згідно висновка експерта СЕ-19/122-23/3951-AВ складає 517 128,81 грн. та Автовишка ВИПО, д.н.3. НОМЕР_3 , первісна вартість якого складає 1 821 665,00 грн.
Таким чином, сума збитків завдана Позивачу незаконними та протиправними діями ОСОБА_6 становить 2 338 793 грн. 81 коп.
При вирішенні заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
За ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Частиною 1 ст.129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховною характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №686/26653/18 від 03.12.2019, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. 
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи КП електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» в цивільному позові, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що заподіяння майнової шкоди потерпілому знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_6 , зазначеними в обвинувальному акті, а тому заявлені вимоги потерпілої особи підлягають повному задоволенню зі стягненням відповідної суми на її користь саме з обвинуваченого.

ІХ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.
У резолютивній частині вироку серед іншого у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).
З огляду на викладене з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки у даному кримінальному провадженні арешт майна обвинуваченого було застосовано на підставі ухвали суду з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, суд не вбачає підстав для скасування раніше обраних заходів забезпечення кримінального провадження.
У кримінальному провадженні відсутні відомості щодо визнання тих чи інших документів або предметів речовими доказами, а тому відповідні питання судом в порядку ст. 100 КПК України не вирішувались.
Керуючись ст. ст. 124, 174, 297-1, 323, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, - 
у х в а л и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? ? визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України та призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі  з позбавленням права обіймати будь-які посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна на користь держави. 
Строк відбування призначеного  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання рахувати з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.
Строк додаткового покарання призначеного  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту відбуття основного покарання.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.03.2024 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Позовні вимоги Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради - задовольнити повністю.
? ? ? ? Стягнути з  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1  на користь Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Херсонміськсвітло» Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 31134535, ? адреса: м. Херсон, вул. Фонтанна, 17) 2 338 793 (два мільйона триста тридцять вісім тисяч сімсот дев`яносто три) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку - в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. 
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 05.04.2024 - залишити без змін до приведення вироку до виконання в частині конфіскації майна.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень.
Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя	ОСОБА_1