Справа № 581/529/26 
Провадження № 2/581/418/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 

09 вересня 2026 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 

в с т а н о в и в :

20 липня 2026 року представник позивача через електронний кабінет звернувся до суду із позовом, мотивувавши його тим, що 30 листопада 2022 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №98744552000, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 93104,76 грн на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий в банку, до якого випущеного платіжну картку. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору та кошти не повернув. 22 лютого 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №262, згідно з яким до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Позивач вказує, що унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 90576,31 грн, з яких: 78007,18 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12569,13 грн – заборгованість за комісією.
Окрім заборгованості позивач просив стягнути із відповідача судові витрати -сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою суду від 23 липня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі, що була направлена за адресою реєстрації місця проживання, отримав 27 липня 2026 року. В установлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав.
Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.
30 листопада 2022 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 98744552000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил. Сума кредиту становить 93104,76 грн та надається на погашення суми заборгованості позичальника за кредитом, наданим позичальнику банком на підставі договору про надання споживчого кредиту № 96639882000, шляхом перерахування в безготівковій формі на транзитний рахунок банку № НОМЕР_1 (а.с. 6-7).
Відповідно до п. 3.5., 3.6, 3.7 кредитного договору позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіку платежів (Додаток № 1 до цього договору), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 25 листопада 2026 року. Розмір ануїтетного платежу становить 1940 грн з моменту укладення договору до 27 березня 2023 року. З 28 березня 2023 року розмір ануїтетного платежу становить 3337 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 25 числа (включно) кожного місяця.
Пунктами 3.8, 3.9 договору передбачено, що процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001% річних. За користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00001% річних.
Згідно з п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до додатку № 1 до договору визначено умови щодо сплати комісії, зокрема щомісячна комісія за управління кредитом 1,5% від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу), починаючи з 28 березня 2023 року; комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу у розмірі 500 грн (а.с. 8).
Із таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором вбачається, що загальна вартість кредиту становить 154553,84 грн, з яких 93104,76 грн сума кредиту, 61449,08 грн – комісія за управління кредитом, розрахунковий період складає 48 місяців, погашення мають здійснюватися кожен місяць 25 числа (а.с. 8 зворот - 9).
Також 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 10-11).
Договір та додатки до нього підписані електронним підписом ОСОБА_1 (а.с. 11 зворот).
Із виписки за кредитним договором № 98744552000, наданої АТ «Укрсиббанк», вбачається, що 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримав 93104,76 грн кредиту, періодично здійснював погашення кредитного боргу, 25 серпня 2023 року востаннє вніс кошти на його погашення в сумі 1396,57 грн (а.с. 12-13).
22 лютого 2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №262, у відповідності до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 98744552000 від 30 листопада 2022 року (а.с. 14-16).
Право власності на право вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (Додаток № 2 до цього Договору) (п. 4.1).
З копії платіжної інструкції №75469 від 22 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило АТ «Укрсиббанк» 3988682,86 грн плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №262 від 22 лютого 2024 року (а.с. 18).
На підтвердження обставин переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 987445520008 від 30 листопада 2022 року від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надано витяг з реєстру боржників, відповідно до якого загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 90576,31 грн боргу, з яких 78007,18 грн - борг по тілу кредиту, 12569,13 грн – по комісії (а.с. 17).
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на адресу боржника ОСОБА_1 направлялася претензія від 10 липня 2026 року з вимогою виконання зобов`язання за кредитним договором № 98744552000 від 30 листопада 2022 року (а.с. 18 зворот).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 98744552000 від 30 листопада 2022 року, наданого до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», станом на 10 липня 2026 року непогашений залишок заборгованості ОСОБА_1 становить 90576,31 грн боргу, з яких 78007,18 грн - борг по тілу кредиту, 12569,13 грн – по комісії (а.с. 19).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Висновки суду по суті спору.
Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити комісію та виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув.
Надалі на підставі укладеного договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. 
Матеріалами справи доводиться, що відповідачем було сплачено за договором 12872,85 грн.
Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно та належним чином, та з урахуванням переходу права вимоги про повернення боргу за кредитним договором на підставі договору факторингу до позивача, то суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача та стягнення з відповідача розміру несплаченої заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 78007,18 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за управлінням кредитом, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У справі, яка розглядається установлено, що умовами договору № 98744552000 про споживчий кредит від 30 листопада 2022 року передбачені комісії, зокрема щомісячна комісія за управління кредитом 1,5% від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу), починаючи з 28 березня 2023 року; комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу у розмірі 500 грн.
Тобто АТ «УКРСИББАНК» фактично встановлено сплату комісії «за управління кредитом», при цьому не зазначено, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять. 
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що вказані положення договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за управління кредитом є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки положення договору про споживчий кредит, якими установлений обов`язок сплати комісії за управління кредитом 1,5% від суми наданого кредиту (включається до суми ануїтетного платежу), починаючи з 28 березня 2023 року та комісії за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу у розмірі 500 грн, є нікчемними, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. 
З урахуванням вищевикладених положень є необґрунтованими вимоги позивача про стягнення комісії за управління кредитом у розмірі 12569,13 грн.
Отже, позов слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат по справі.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог.
Позов задоволено на 86 % (90576,31 грн – 100%, 78007,18 грн – 86%), а значить витрати по сплаті судового збору становлять 2289,66 грн (2662,40 грн – 100%, 2289,66 грн – 86%) та повинні бути стягнуті із відповідача на користь позивача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У відповідності до частин 1 – 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: 
копію ордера серії ВС №1381377 від 2 липня 2025 року про надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» адвокатом Усенком М.І. (а.с. 21), 
копію договору про надання правової допомоги №0107 від 1 липня 2025 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал», актом наданих послуг №1058, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 10 липня 2026 року за договором від №0107 від 1 липня 2025 року становить 8000 грн. (а.с. 22-22 зворот).
Беручи до уваги складність справи, яке є справою не значної складності, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, часткове задоволення позовних вимог, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір цих витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №98744552000 від 30 листопада 2022 року у розмірі 78007,18 грн боргу, з яких 78007,18 грн - заборгованість за тілом кредиту.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2289,66 грн судового збору та 4500 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).  

Суддя О. В. Кузьмінський