Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/612/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі: 
головуючого - судді Вознюка Р.В., 
за участі секретарів судового засідання Федченко Л.В., Загаєвської С.М., Фартушок А.Р.,
справа № 677/612/24, 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи - служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, служба у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області,
предмет позову - позбавлення батьківських прав,
представник позивача ОСОБА_3 ,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу,

В С Т А Н О В И В:
«І. Стислий виклад позиції позивача, та заперечень відповідача»

09.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що 11.06.2016 сторони уклали шлюб. В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20.10.2021 рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишився проживати з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , починаючи з вересня 2021 року, проживає у Республіці Чехія у м. Стратов. Повертатись в Україну та забирати сина до себе відповідач не планує.
Відповідач не бере участі у житті сина, не допомагає матеріально, не відвідує, не цікавиться життям дитини, станом його здоров`я, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється, добровільно відмовляється спілкуватись з дитиною (не спілкується з сином протягом декількох років) та з позивачем з питань утримання та виховання дитини. Фактично, відповідач повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Від сина вона, як мати, відмовляється та перекладає всі права та обов`язки щодо дитини на позивача у справі.
У позивача постійно виникають труднощі щодо отримання дозволу для виїзду сина за кордон, який має надати відповідач, як мати дитини, оскільки відповідач уникає нормального спілкування з даного приводу. Крім того, при відсутності спілкування з відповідачем, остання своїми діями створює перешкоди, щодо її встановлення місця перебування, з метою вирішення проблем, пов`язаних із виїздом сина за кордон. Така поведінка відповідача створює труднощі щодо майбутнього виховання та подальшого навчання сина за кордоном.
Враховуючи воєнний стан, вивезення дитини у безпечне місце, є ускладненим, оскільки позивач не має можливості виїхати за межі країни і відправити дитину з своїми батьками без дозволу відповідача. Вищевказане свідчить, що відповідач самоусунулася від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання і утримання, що вказує на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, а тому просить позбавити її батьківських прав.

Відзив на позов відповідач до суду не подала.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 вимоги позову підтримали, просили позбавити відповідача батьківських прав. 
ОСОБА_1 суду пояснив, що з 2016 по 2021 рік перебував з відповідачем у шлюбі. Відповідач після розірвання шлюбу виїхала за кордон, сином не цікавиться. Син проживає з ним. Позивач сам утримує та виховує дитину. З 2023 року ОСОБА_4 ходить в секцію карате, демонструє успіхи, зокрема, їздив на Чемпіонат України та на Чемпіонат Світу у 2024 році до Іспанії. За кордоном дитину супроводжувала бабуся ОСОБА_5 . З відповідача рішенням суду стягуються аліменти, одна матір їх не сплачує та має заборгованість. Стосовно заявлених ним свідків позивач суду пояснив, що ОСОБА_6 - друг сім`ї, її дитина навчається з його сином; ОСОБА_7 - сусідка, він товаришує з нею.
Також ОСОБА_1 суду пояснив, що дитина розуміє суть позову - тому, що він роз`яснював сину цю суть. Сину байдуже, він хоче нову маму. Відповідач з ними зв`язатись не намагалась.

Представник позивача ОСОБА_3 в ході судового засідання вимоги позову підтримав, стверджував, що відповідач систематично не виконує свої батьківські обов`язки, з сином не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, не бере участь у вихованні дитини. Пояснити суду, куди дитина виїжджала за кордон у 2025 році, представник позивача не зміг.
Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні, як на підтвердження ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_4 , та наявності визначених ст. 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, посилалися на:
- копію рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20.10.2021 у справі № 677/1488/21 про розірвання шлюбу;
- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 ,;
- копію акту обстеження умов проживання № 289 від 08.08.2022;
- копію акта опитування сусідів № 1910 від 01.11.2023;
- копію довідки Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області № 651 від 30.10.2023;
- копію довідки № 664, виданої 06.11.2023 директором та класним керівником Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області;
- копію психологічної характеристики на ОСОБА_4 , виданої психологом Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28 Черкаської міської ради Черкаської області В.В. Широковою;
- копію листа КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» № 2303 від 10.11.2023; 
- копію довідки № 37, виданої 31.10.2023 громадською організацією школа традиційного карате «Окінава»;
- копію розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, проведеного Хмельницьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, станом на 01.12.2025;
- показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Представники третьої особи - служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Гула Ю.А., і ОСОБА_10 заперечували проти позову, вважаючи його необґрунтованим.

«ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи»

10.12.2024 представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про виклик свідка та витребування в органу опіки та піклування Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
23.01.2025 представник служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області на електронну пошту суду надіслала клопотання щодо неможливості надання висновку, та долучення доказів до матеріалів справи - відео та скріншотів із соціальних сторінок відповідача в мережі Instagram та Tiktok.
27.01.2025 представник служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області подала через канцелярію суду до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів - відео та скріншотів із соціальних сторінок відповідача в мережі Instagram та Tiktok у паперовій формі, до якого долучила USB-флеш-накопичувач Hi-Rali Rocket Series 64 GB Blue, на якому містяться файли Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, серед яких знаходиться папка з файлами під назвою «РОЖМАН». 
06.02.2025 представник позивача ОСОБА_3. подав клопотання про виклик свідка.
09.06.2025 ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала до суду заяву, у якій вимоги позову про позбавлення її батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 визнала. Пояснила, що вона на даний час проживає у місті Стратов у Чехії, та забирати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з собою до Чеської республіки, або повертатися жити в Україну для його виховання не має намірів. З метою не допущення порушення її прав та інтересів, просила розгляд справи № 677/612/24 проводити без її участі. Наслідки розгляду справи в такому порядку їй відомі та зрозумілі.
04.12.2025 представник позивача ОСОБА_3 подав клопотання про долучення доказів.
Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила.
Представник служби у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутність, щодо задоволення позову не заперечувала. 
Представник служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, та прийняти рішення на розсуд суду, на підставі наявних доказів.

«ІІІ. Процесуальні дії у справі»

01.05.2024 відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами загального провадження.
27.06.2024 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області.
10.12.2024 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про виклик свідка та витребування в органу опіки та піклування Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
17.04.2025 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про виклик свідка.
17.04.2025 ухвалою суду витребувано в органу опіки та піклування Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
11.06.2025 ухвалою суду повторно витребувано в органу опіки та піклування Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
09.07.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, в судове засідання викликано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
03.10.2025 ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог.
04.02.2026 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
04.02.2026 ухвалою суду витребувано у Державної прикордонної служби України відомості про перетин Державного кордону України.
31.03.2026 ухвалою суду повторно витребувано у Державної прикордонної служби України відомості про перетин Державного кордону України.
21.07.2026 протокольною ухвалою суду оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що рішення буде ухвалено та проголошено о 13 год 00 хв 31.07.2026.

«IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин»

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 20.10.2021 було розірвано (том 1, а.с.13).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.11.2016 Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , а батьком - ОСОБА_1 (том 1, а. с. 12).
Згідно з актом обстеження умов проживання № 289, проведеного 08.08.2022, працівниками служби у справах дітей Черкаської міської ради, малолітній ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_5 в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Умови проживання дитини задовільні, помешкання мебльоване, в наявності необхідна побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Кухня та санвузол в задовільному стані. Для малолітнього ОСОБА_4 відведена окрема кімната, де є парта, диван, шафа для одягу, комод, є місце для відпочинку (том 1, а. с. 14).
Відповідно до довідки Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області № 651 від 30.10.2023, ОСОБА_4 навчається в Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області та є учнем 1-В класу (том 1, а. с. 16).
У довідці № 664, виданої 06.11.2023 директором та класним керівником Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області, зазначено, що ОСОБА_4 навчається в Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області з 01.09.2023 по даний час (у 1-В класі). Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_2 за час навчання сина не брала участі у шкільних заходах, не відвідувала батьківські збори, не цікавиться навчанням та вихованням дитини (том 1, а. с. 17). 
На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено копію психологічної характеристики на ОСОБА_4 , виданої психологом Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28 Черкаської міської ради Черкаської області В.В. Широковою, відповідно до якої ОСОБА_4 навчається в Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 33 з 01.09.2023. За час навчання ОСОБА_4 зарекомендував себе як здібний, цілеспрямований учень, має високі досягнення, бере активну участь у позаурочному житті класу, дуже дружній, добрий, по-товариськи ставиться до усіх дітей у класі, має лідерські здібності. Сім`я не повна, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у трьохкімнатній квартирі. Матеріально-житлові умови проживання батька хороші, сім`ю можна вважати в цьому плані стабільною, з середнім достатком. Функцію грошового забезпечення дитини на даний момент виконує батько ОСОБА_1 . Зарекомендував себе як інтелігентна, спокійна, впевнена в собі людина. Активно займається вихованням дитини, стежить за успішністю, за побутовими умовами, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям сина в школі, допомагає йому з заняттями, виконує функцію моральної підтримки членів сім`ї. Тактовний, терплячий, вміє знаходити компромісні рішення із дитиною. Завжди охайно виглядає, неконфліктний, спокійний, дотримується демократичного стилю в спілкуванні і вихованні сина ОСОБА_12 . Батька можна вважати гармонійним, відкритим, з чіткими соціальними межами. Мати ОСОБА_2 не бере активної участі у житті свого сина, не допомагає матеріально, не відвідує, не цікавиться життям дитини, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являлася, тому у дитини не має емоційної прив`язаності до матері.
Надана суду характеристика не містить дати її складення, та містить примітку, що складена на прохання батька ОСОБА_1 (том 1, а. с. 18).
У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду про те, що вказана психологічна характеристика на сина ОСОБА_4 , який навчається в Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 33, видана психологом іншої школи - Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28, на основі інформації, отриманої з його слів. З приводу відсутності дати на вказаному документі пояснив, що звертався до психолога у вересні 2023 року, психолог спілкувалась з сином, вивчала документи, які їй приніс позивач. 
Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі - КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» № 2303 від 10.11.2023, дитина ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; перебуває під наглядом КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД», декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена з лікарем педіатром ОСОБА_13 . За час нагляду за дитиною в період з вересня 2021 року до медичного закладу з приводу захворювання дитини, щеплень, отримання направлень до спеціалістів, госпіталізації звертався батько дитини ОСОБА_1 (том 1, а. с. 19).
Згідно з розрахунком заборгованості, проведеним Хмельницьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, станом на 01.12.2025, відповідач ОСОБА_2 є платником аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 88257,03 грн. Розрахунок заборгованості державним виконавцем проведений за період з липня 2023 по листопад 2025 (том. 1, а. с. 234).
Згідно з даними, які містяться на вебсайті Міністерства юстиції України на сторінці Автоматизована система виконавчого провадження (далі - АСВП), що знаходиться за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, дата відкриття Хмельницьким відділом державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 15.03.2024.
Відповідно до інформації з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», яка міститься в листі Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетин Державного кордону України № 19.4.1/27811-26-Вих від 16.04.2026 (том 2, а.с. 58), 
у період з 24.02.2022 по 16.04.2026 громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11 разів перетинала Державний кордон України:
- 28.01.2023 о 23:02:05, пункт пропуску: Шегині, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: 5AH8063;
- 16.08.2023 о 02:49:26, пункт пропуску: Шегині, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: 7AR5451;
- 05.09.2023 о 21:25:43, пункт пропуску: Шегині, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: 9AV0773;
- 22.10.2023 о 03:07:47, пункт пропуску: Шегині, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: 9AV0773;
- 28.10.2023 о 22:25:00, пункт пропуску: Шегині, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: 9AY9436;
- 18.08.2024 о 00:50:30, пункт пропуску: Шегині, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: 9AX2855;
- 08.09.2024 о 00:32:18, пункт пропуску: Шегині, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: 9AY9436;
- 13.08.2025 о 02:14:54, пункт пропуску: Шегині, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: 1AAY544;
- 07.09.2025 о 01:43:17, пункт пропуску: Шегині, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: 9AY9436;
- 21.12.2025 о 03:00:23, пункт пропуску: Шегині, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: 9AY9436;
- 31.12.2025 о 07:51:16, пункт пропуску: Шегині, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: 1AAY544.
Громадянка України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 4 рази перетинала Державний кордон України:
- 23.10.2024 о 21:16:50, пункт пропуску: Угринів, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: CA4930KB;
- 29.10.2024 о 23:43:35, пункт пропуску: Ягодин, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: CA4930KB;
- 09.10.2025 о 03:05:11, пункт пропуску: Чоп (Тиса), напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: BX0714HH;
- 13.10.2025 о 22:20:51, пункт пропуску: Чоп (Тиса), напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: BX0714HH.
Громадянин України ОСОБА_4 4 рази перетинав Державний кордон України:
- 23.10.2024 о 21:16:50, пункт пропуску: Угринів, напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: CA4930KB;
- 29.10.2024 о 23:43:35, пункт пропуску: Ягодин, напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: CA4930KB;
- 09.10.2025 о 03:05:11, пункт пропуску: Чоп (Тиса), напрямок: Виїзд, характеристика ТЗ: BX0714HH;
- 13.10.2025 о 22:20:51, пункт пропуску: Чоп (Тиса), напрямок: В`їзд, характеристика ТЗ: BX0714HH.

У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
У клопотанні № 06/01-22 від 22.01.2025 про долучення доказів (відеозаписів та фото скріншотів із сторінок соціальних мереж «Instagram» та «TikTok» відповідача) представник служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, серед іншого, зазначила, що ознайомившись із обставинами справи, службою у справах дітей були розглянуті усі соціальні мережі інтернет відповідача ОСОБА_2 , які датуються 2021, 2022, 2023, 2024 роками, де чітко на відео видно, що мати ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 мають теплі та злагоджені стосунки, проводять спільно сімейне дозвілля, їздять та відвідують різні місця відпочинку, але у позовній заяві позивач вказує не зовсім правдиву інформацію.
В ході судового розгляду судом досліджено надані представником служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області відеозаписи та фото скріншоту сторінки з особистого облікового запису відповідача ОСОБА_2 у застосунку «TikTok» та «Instagram» (ім`я користувача НОМЕР_2 ), та фото скріншоту сторінки користувача ІНФОРМАЦІЯ_2, які збережені на USB-флеш-накопичувач Hi-Rali Rocket Series 64 GB Blue, на якому містяться файли Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, серед яких знаходиться папка з файлами, створена 24.01.2025, розміром 25,4 МБ під назвою «РОЖМАН». У папці «РОЖМАН» містяться п`ять файлів з відеозаписами під назвами: 
«0-02-05-6b6fb0c5297843a8940dbcccb4b551280b53c1afdf1ece6670517b429d61c92f_f42c8750c53489f3.mp4», «0-02-05-48c48a6b5e933ae8c94d9358af799bff13a0cd1a4143572e115e9f1e9ad6279d_2b466fc63ddb136d.mp4», «0-02-05-78f00c0956ce6f71812a20328b01c9b149e579b742d2d5afcd7857cf3fde4a87_8b172bfaabfd56b3.mp4», «0-02-05-84afb58d5f1998ccdd67e22175cd21bec343fb71db5e79aa1bbc605248ba3830_fdd46e61cbc11dde.mp4», «0-02-05-f330983d355b5236e6e935d4b2aa874b06a9fb1b4d0bb330ef505d45e2286d66_e14e37598dd7e7f5.mp4», та один файл із зображенням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
Сторона позивача не заперечувала, що на вказаних відеозаписах зображені відповідач ОСОБА_2 , та син сторін ОСОБА_4 . 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що досліджені судом відеозаписи зроблені в період шлюбу сторін, та дитині ОСОБА_4 на цих відео - 5 років.
Оглядом вказаних вище відеофайлів встановлено, що на відеозаписах, зроблених з особистого облікового запису відповідача ОСОБА_2 у застосунку «TikTok» (ім`я користувача НОМЕР_2 ), та у застосунку «Instagram» зафіксовано спільний відпочинок та дозвілля відповідача ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , при цьому, відеозаписи містять інформацію про те, що ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_4 у 2024 році відвідували зоопарк, влітку 2024 року знаходились на відпочинку у гірській місцевості, ОСОБА_2 прихильно ставиться до свого сина ОСОБА_4 , обіймає сина, дитина добре ставиться до мами, посміхається під час спілкування з матір`ю. 25.08.2022 ОСОБА_2 у застосунку «TikTok» опублікувала фотографію сина ОСОБА_4 (файли під назвами «0-02-05-6b6fb0c5297843a8940dbcccb4b551280b53c1afdf1ece6670517b429d61c92f_f42c8750c53489f3.mp4», «0-02-05-78f00c0956ce6f71812a20328b01c9b149e579b742d2d5afcd7857cf3fde4a87_8b172bfaabfd56b3.mp4»). 
У файлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » міститься збережений відеозапис, на якому зображена ОСОБА_2 , яка тримає на руках сина ОСОБА_4 , який співає народну пісню « ІНФОРМАЦІЯ_6 », популяризовану у лютому 2022 року солістом гурту «ІНФОРМАЦІЯ_10» ОСОБА_14 , який виконав її акапело на порожній Софіївській площі в м. Києві. ОСОБА_2 на вказаному відео посміхається, та допомагає сину співати.
У файлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 » міститься фотознімок ОСОБА_2 , яка обіймає сина ОСОБА_4 .
Син сторін ОСОБА_4 брав участь у спортивних змаганнях за кордоном. На відеозаписі, на якому збережена інформація про участь ОСОБА_4 у спортивних змаганнях, міститься водяний знак TikTok ІНФОРМАЦІЯ_11, та напис «ІНФОРМАЦІЯ_8» (файл під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 »).
З приводу зазначеного відеозапису, позивач надав суду пояснення, що дитина відвідує секцію з карате з 2023 року. Приймав участь у змаганнях міста, приймав участь у чемпіонаті України, чемпіонаті світу, який проходив у Іспанії у 2024 році. Сина за кордон у 2024 році супроводжувала баба ОСОБА_5 . Дитина знаходилася на змаганнях 7 днів. Мати з дитиною не контактувала. Про це він дізнався від баби дитини ОСОБА_5 . З приводу отримання дозволу на виїзд за кордон на змагання, з відповідачем контактувала його мати ОСОБА_5 у вересні - жовтні 2024 року по телефону. Відповідач надала дозвіл, який нотаріально завірений нотаріусом в Україні, і особисто у нотаріуса передала дозвіл його матері. Дитина відмовилась від зустрічі з мамою.
Як вбачається з файлу «0-02-05-78f00c0956ce6f71812a20328b01c9b149e579b742d2d5afcd7857cf3fde4a87_8b172bfaabfd56b3.mp4» сторінка ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_11) містила 16 дописів (в тому числі зазначені вище відео), при цьому, станом на 23.01.2025 (дата надіслання службою у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області на електронну пошту суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи) зазначені дописи ОСОБА_2 були видалені, що підтверджується файлом ?«зображення_viber_2025-01-22_14-12-23-344.jpg» від 22.01.2025, на якому міститься інформація, що акаунт ІНФОРМАЦІЯ_11 не знайдено.
Згідно з листом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 704/10-07 від 01.07.2025, та долученим до нього протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 17 від 24.06.2025, у зв`язку з тим, що місце проживання ОСОБА_2 членам комісії невідоме, на дзвінки ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , не відповідає, вона та її малолітній син ОСОБА_4 на території Антонінської громади не проживають, та неможливістю виклику матері ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області для з`ясування обставин доцільності чи недоцільності позбавлення її батьківських прав, зазначене унеможливлює надати висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення її батьківських прав, оскільки наявних даних недостатньо для формування обґрунтованого висновку (том. 1, а. с. 160 - 161).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала суду показання про те, що вона проживає у м. Черкаси, знайома з позивачем, стосунки добрі, з відповідачем не знайома. Дитина ОСОБА_15 проживає з батьком. Більше нікого поруч з ним вона не бачила, про маму не чула. Познайомилась з позивачем у 2023 році на дитячому майданчику. В квартирі свідок ще бачила бабу дитини. Більше їй нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала суду показання про те, що з позивачем вони сусіди, стосунки добрі, з відповідачем не знайома. Знайома з позивачем біля 5 років, матері дитини вона не бачила. Мами у ОСОБА_12 немає, лише батько та баба. Вони разом ходять на пляж. Її син, та її чоловік, коли ходили до позивача додому, матері дитини не бачили. Позивач добрий батько, дитина охайна.
У судовому засіданні була заслухана дитина ОСОБА_4 , який повідомив суду, що мама його не любить, не вітає з Днем народження. Він не хоче з нею спілкуватися, бо вона його не любить, бо не дарує подарунки. Чотири-п`ять років тому він запитував маму, чому так відбувається. Вона сказала, що не любить. Не дарує і не любить. Бачив маму чотири-п`ять років тому. Він не пам`ятає, де розмовляв з мамою. Він ходить на карате - 3 роки. Їздив на чемпіонат світу у 2024 році в Іспанію, зайняв 1 та 3 місце. Їздив з бабусею, тато не їздив, а мами не було.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

«V. Оцінка суду»

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави - учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Таким чином, наведені норми права дають підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78). 
Також ЄСПЛ в рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків, може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України»).
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження з дитиною полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійний характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23.10.2024 в справі № 464/2040/23, від 28.02.2024 в справі № 303/4697/22, від 12.02.2024 в справі № 202/1931/22 та інші).
Згідно з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду: від 10.11.2021 у справі № 309/556/17 (провадження № 61-14124 св 21), від 23.05.2022 у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697 св 21), від 02.08.2022 у справі № 743/269/21 (провадження № 61-18133св21), від 25.11.2022 у справі № 308/9081/21 (провадження № 61-8290 св 22), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) від 18.12.2008, заява № 39948/06). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
При цьому, суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 01.08.2024 в справі № 366/52/21, від 07.03.2024 в справі № 947/7448/22, від 22.11.2023 в справі № 320/4384/18, від 06.10.2021 в справі № 320/5094/19).
Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 464/2040/23).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до висновків ЄСПЛ, викладених у пункті 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (остаточне 17.06.2011), «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»).

Акт обстеження умов проживання № 289 від 08.08.2022 містить виклад обставин щодо належного виконання батьком ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків. Довідка Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області № 651 від 30.10.2023 містить виклад обставин про місце навчання дитини ОСОБА_4 . Проте, вказані докази не містять відомостей на підтвердження обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для здоров`я та психічного розвитку дитини, що згідно ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав, а тому суд вважає, що такі докази не можуть бути прийняті, як належні та достатні докази, оскільки вони є однобічними та не відображають повної об`єктивної картини взаємовідносин у сім`ї.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надані ними у судовому засіданні, не містять інформації про невиконання відповідачем батьківських обов`язків стосовно дитини ОСОБА_4 , а тому є недостатніми доказами.

Надаючи оцінку психологічній характеристиці на ОСОБА_4 , виданій психологом Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28 Черкаської міської ради Черкаської області В.В. Широковою, судом встановлено, що наведені в ньому твердження щодо відсутності спілкування відповідача з дитиною, неучасті відповідача у вихованні й утриманні дитини ґрунтуються на словах позивача та самої дитини, а тому суд критично ставиться до психологічної характеристики дитини, як доказу ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків.

Надаючи оцінку поясненням, наданим позивачем ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що дитина відмовилась від зустрічі з мамою, коли вона передавала матері позивача дозвіл на виїзд сина за кордон, суд звертає увагу на те, що вказані пояснення не містять інформації про те, що ОСОБА_2 не бажала зустрічатись із дитиною.
Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_2 проживає у Республіці Чехія у м. Стратов, повертатись в Україну та забирати сина до себе не планує, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки простої бездіяльності з боку матері недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність матері призвела до розриву зв`язків між нею та дитиною, то ця обставина не є достатньою для позбавлення матері батьківських прав.
Вказаний висновок суду узгоджується з висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 553/449/20.

Стосовно посилання позивача ОСОБА_1 та його представника, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, суд зауважує, що наявність заборгованості за аліментами сама по собі не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Факт стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її утримання, оскільки таке стягнення є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька/матері до надання їй належного утримання (постанова Верховного Суду від 23.04.2020 (справа № 420/1075/17).
Окрім того, судом встановлено, що розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів, на який позивач посилається, як на підтвердження своїх позовних вимог, державним виконавцем проведений за період з липня 2023 по листопад 2025, в той час як виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відкрито 15.03.2024, тобто, за два тижні перед зверненням позивача до суду з даним позовом, а тому наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів не є достатнім доказом невиконання відповідачем свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини.

Також, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання позивача, що він позбавлений можливості отримувати дозволи від відповідача на виїзд дитини за кордон, оскільки позивач не навів жодного випадку відмови відповідача надати такий дозвіл, не підтвердив його належними, допустимими та достатніми доказами. При цьому, такі твердження позивача спростовані в ході судового розгляду матеріалами справи, згідно з якими, син сторін ОСОБА_4 неодноразово виїзджав за межі України, і ці обставини визнав позивач, що свідчить про отримання таких дозволів від відповідача. 
З огляду на встановлені судом обставини про те, що відповідач під час приїзду в Україну у серпні - вересні 2024 року надавала дозвіл на виїзд сина за кордон, та відвідувала з цією метою нотаріуса, де особисто передала цей дозвіл бабі дитини ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтувано, та не доведено доказами його твердження про те, що відповідач уникає спілкування з приводу надання дозволу для виїзду сина за кордон, та своїми діями створює труднощі щодо майбутнього виховання та подальшого навчання сина за кордоном.

Окрім того, позивачем не обґрунтовано, у чому полягає захист інтересів дитини ОСОБА_4 при позбавленні відповідача батьківських прав, і яким чином це сприятиме захисту таких інтересів.

Статтею 78 ЦПК України врегульовано питання щодо допустимості доказів, за правилами якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд зауважує, що допустимість доказів визначається законністю джерел, умов і способів їх одержання. Тобто допустимість доказів необхідно розглядати крізь призму: 1) законності джерела доказової інформації; 2) законності способу, за допомогою якого він отриманий і процесуального порядку його одержання; 3) правомочності вповноважених суб`єктів на отримання доказів.
Долучені позивачем до позовної заяви довідка № 37 від 31.10.2023 громадської організації школа традиційного карате «Окінава» та акт опитування сусідів № 1910 від 01.11.2023 ґрунтуються на свідченнях ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . 
Разом з тим, ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 стороною позивача в якості свідків не викликалися, судом безпосередньо у судовому засіданні не допитувалися, а тому вказані довідка та акт є недопустимими доказами, у розумінні ст. 78 ЦПК України.

За ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачена адміністративна відповідальність (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Доказів того, що позивач звертався до органу опіки та піклування з приводу неналежного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_4 , та що до ОСОБА_2 органами опіки та піклування застосовувались будь-які заходи впливу, які виявилися безрезультатними, тобто доказів того, що відповідач систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, матеріали справи не містять. 
Докази притягнення відповідача за ухилення її від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина до адміністративної відповідальності за статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення в матеріалах справи відсутні.
При цьому, у справі відсутні також докази того, що відповідач зловживає алкоголем чи вживає наркотичні засоби, що вона застосувала насильство щодо дитини чи негативно впливає на її духовний та фізичний розвиток.

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані суду докази, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що в ході судового розгляду позивачем та його представником з доказів, на які вони посилаються, як на підтвердження вимог позову, лише у довідці № 664, виданої 06.11.2023 директором та класним керівником Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області міститься інформація, що мати ОСОБА_2 не залучена в навчальний процес сина ОСОБА_4 , та у листі КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» № 2303 від 10.11.2023, міститься інформація, що за час нагляду за дитиною в період з вересня 2021 року до медичного закладу з приводу захворювання дитини, щеплень, отримання направлень до спеціалістів, госпіталізації звертався батько дитини ОСОБА_1 .
При цьому, довідка № 664 від 06.11.2023 містить інформацію лише за два місяці навчання ОСОБА_4 у Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 33 ім. В. Симоненка Черкаської міської ради Черкаської області, а лист КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» № 2303 від 10.11.2023 не містить інформацію, що мати дитини - ОСОБА_2 з приводу надання медичної допомоги дитині ОСОБА_4 не зверталася до медичного закладу.
Позивачем не надано суду доказів, що після 06.11.2023 відповідач не бере участі у шкільних заходах, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та вихованням та здоров`ям дитини.
Враховуючи наведене, довідка № 664 від 06.11.2023 та лист № 2303 від 10.11.2023 не можуть бути достатніми доказами для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 у ході судового розгляду позову про позбавлення її батьківських прав, з тих підстав, що вона на даний час проживає у місті Стратов у Чехії, та забирати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з собою до Чеської республіки, або повертатися жити в Україну для його виховання не має намірів, не може слугувати безумовною підставою для задоволення позову. З даного приводу висловив свою позицію Верховний Суд, який у постанові від 10.11.2023 у справі № 401/1944/22 зазначив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України, для позбавлення батьківських прав.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанови Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 675/2136/19, від 29.11.2023 у справі № 607/15704/22).

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оглянувши та безпосередньо дослідивши в судовому засіданні усі наявні відеозаписи на електронному доказі - папці з файлами під назвою «РОЖМАН», яка міститься на USB-флеш-накопичувачу Hi-Rali Rocket Series 64 GB Blue, наданому представником служби у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, та заслухавши пояснення учасників справи (позивача та його представника) з приводу досліджуваного доказу, судом встановлено, що відповідач зустрічалась з сином у 2024 році, знаходилась з ним на відпочинку у гірській місцевості на території України, дитина під час відпочинку відвідувала зоопарк, басейн; також, відповідач опубліковувала після 2022 року у мережі інтернет на своїх сторінках у соціальних мережаж спільні з сином ОСОБА_4 фото, та відео, що свідчить про інтерес матері до дитини. Зазначені відеозаписи спростовують доводи позивача про те, що після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у житті сина, не відвідує, не спілкується з сином протягом декількох років.
Окрім того, дії відповідача ОСОБА_2 , яка після надання службою у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області у дану справу доказу - відеозаписів з її сторінок у соціальних мережах, видалила свій аккаунт, свідчать, на думку суду, про те, що відповідач намагається приховати факти своєї участі у вихованні дитини, з метою вирішення справи на користь позивача, та що даний позов має штучний характер.
Таким чином, в ході судового розгляду судом не виявлено з боку відповідача ОСОБА_2 ознак повної байдужості до долі сина ОСОБА_12 та бажання розривати з ним спілкування, навпаки, встановлено, що відповідач зустрічалась з сином у 2024 році, знаходилась з ним на відпочинку, а також сприяла виїзду сина за кордон на спортивні змагання.

Крім цього, не знайшли свого підтвердження доводи позивача, що відповідач перебуває постійно за кордоном, в Україну не навідується, у зв`язку з чим, не бачить дитину.
Такі доводи спростовуються листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетин Державного кордону України № 19.4.1/27811-26-Вих від 16.04.2026, згідно з яким відповідач ОСОБА_2 регулярно приїжджає в Україну.
З огляду на досліджені відеозаписи, відповідач ОСОБА_2 під час таких візитів спілкується з сином ОСОБА_4 .

Даючи оцінку поясненням сина сторін ОСОБА_4 , наданим у судовому засіданні, про те, що він не хоче з мамою спілкуватися, бо вона його не любить, оскільки не дарує подарунки, суд враховує, що відсутність емоційного зв`язку між членами родини може бути результатом відсутності сталого спілкування дитини та матері, яка проживає окремо від сина, та не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 в справі № 753/9433/17). 
При цьому, суд бере до уваги: пояснення позивача у судовому засіданні, про те, що дитина розуміє суть позову, оскільки він пояснював цю суть позову сину, однак, сину байдуже - він хоче нову маму; дитина ОСОБА_4 , розуміючи суть позову, висловив свою думку про те, що він маму бачив чотири-п`ять років тому, при цьому, хлопчик суду пояснив, що «він не пам`ятає скільки, але так каже». 
Вищевказане дає підстави для висновку, що пояснення дитини ОСОБА_4 , за обставин цієї справи, не є достатнім доказом невиконання чи неналежного виконання його матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо нього. 
У постанові від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».
Той факт, що, на даний час, відповідач проживає окремо від дитини, не свідчить, безумовно, про те, що мати дитини не бажає брати участь у її утриманні та вихованні.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18.02.2021 у справі № 645/920/19, від 07.02.2022 у справі №759/3554/20, від 12.02.2024 у справі № 202/1931/22).
У справах про позбавлення батьківських прав, яке є крайнім заходом, закріплено стандарт «достатніх та переконливих доказів», який означає, що докази, надані стороною, повинні бути достатніми для переконання суду у наявності підстав для позбавлення батьківських прав. Цей стандарт доказування є вищим, ніж «вірогідність доказів» (постанова Верховного Суду від 30.09.2025 у справі № 594/837/24 (провадження № 61-7685св25)).
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Позивачем у даній справі не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб, тимчасове проживання за кордоном, тощо. 
Також, позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні, що вона остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини ОСОБА_4 , а наданих позивачем суду доказів, у їх сукупності, недостатньо для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача (яка намагалася приховати від суду факти своєї участі у вихованні дитини) саме в інтересах її дитини, а не позивача.

У даній справі жодних беззаперечних, достатніх та переконливих доказів тривалого, систематичного невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_4 позивачем не надано, а судом не встановлено. Наявність обставин, визначених статтею 164 СК України, у цій справі позивачем не доведено.

У рішенні від 10.09.2019 у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) ЄСПЛ підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
Необґрунтоване та передчасне позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_4 , у даному випадку, є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склалися, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. 

«V. Розподіл судових витрат між сторонами»
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 264-265 ЦПК України, статтями 11, 19, 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Третя особа - служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, місцезнаходження: 31000, Хмельницька область, Хмельницький район, м. Красилів, пл. Незалежності, 2, ЄДРПОУ 43925627.
Третя особа - служба у справах дітей Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, місцезнаходження: 31022, Хмельницька область, Хмельницький район, с-ще Антоніни, пл. Графська, буд. 6, ЄДРПОУ 44024261.   

Суддя | | Р.  В.  Вознюк