ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/235/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О. 
за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А., 
дослідивши матеріали справи
за позовом: заступника керівника Херсонської обласної прокуратури (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33) в інтересах держави 
до відповідачів: 1) Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73003, м. 
Херсон, Миколаївське шосе, буд. 26 - Б)
2) Генічеської міської ради (75500, Херсонська обл., Генічеський район, м. 
Генічеськ, вул. Міська, буд. 8)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Херсонської обласної державної адміністрації (Херсонської обласної військової адміністрації) (73000, м. Херсон, площа Свободи, буд. 1)
про визнання недійсним наказу, скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації 
у відкритому судовому засіданні
за участю представників: 
від позивача: прокурор Херсонської обласної прокуратури Кущ В.Г.; 
від відповідача 1): Савченко В.С.;
від відповідача 2): не з`явився;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: не з`явився. 

Судове засідання 01.09.2026 проведено в порядку ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

27.01.2026 заступник керівника Херсонської обласної прокуратури (далі – прокурор, позивач) звернувся із позовною заявою, сформованою в системі “Електронний суд” (вх. № 248/26 від 27.01.2026), в якій просить:
- визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі – ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідач 1) від 11.12.2020 № 47 “Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність” в частині, що стосується передачі у комунальну власність Генічеській міській раді Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269;
- скасувати рішення державного реєстратора Сергєєвої С.А. (індексний номер рішення 59158583 від 08.07.2021) про державну реєстрацію права комунальної власності Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 35248359 ) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка розташована на території Генічеської міської ради Херсонської області з одночасним припиненням права комунальної власності Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 35248359) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка розташована на території Генічеської міської ради Херсонської області, номер запису про речове право 42873204, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2403152365221, шляхом скасування державної реєстрації речового права; 
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га в Державному земельному кадастрі; 
- вирішити розподіл судових витрат в порядку ст. 129 ГПК України та перерахувати їх на користь Херсонської обласної прокуратури. 

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2026 задоволено клопотання відповідача 2, сформоване в системі “Електронний суд” 04.03.2026 (вх. № 7838/26 від 04.03.2026) – частково; залучено до участі у справі № 916/235/26 за позовом заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави до відповідачів: 1) ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, 2) Генічеської міської ради, про визнання недійсним наказу, скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Херсонську обласну державну адміністрацію (Херсонську обласну військову адміністрацію) (73000, м. Херсон, площа Свободи, буд. 1). 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/235/26 на тридцять днів.
Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29.04.2026 о 16:30.
Судове засідання 29.04.2026 не відбулося у зв`язку з тим, що системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області було оголошено повітряну тривогу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.05.2026 призначено судове засідання на 25.05.2026 о 09:30.
Судове засідання, призначене на 25.05.2026 о 09:30, не відбулося, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2026 призначено судове засідання на 10.06.2026 о 14:30.
Протокольною ухвалою від 10.06.2026 відкладено судове засідання на 24.06.2026.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.06.2026 відкладено судове засідання на 13.07.2026 об 11:00.
Судове засідання, призначене на 13.07.2026 об 11:00, не відбулося, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.07.2026 призначено судове засідання на 01.09.2026 о 16:00.
У судовому засіданні 01.09.2026 після судових дебатів суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим оголосив перерву на п`ять хвилин. 
Після перерви судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 

3. Позиція учасників справи.

Доводи заступника керівника Херсонської обласної прокуратури.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», відповідно до якого Генічеській міській раді Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 15343,4378 га, у тому числі і ділянку з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га, прийнятий з порушенням вимог ст. ст. 21, 152, ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України. 
За твердженням прокурора зазначена земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги Азовського моря, що підтверджено витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Автоматизована система Державного земельного кадастру», а також листом Національного центру управління та випробувань космічних засобів, у зв`язку з чим прилегла до нього територія в силу ст. 88 Водного кодексу України є прибережною захисною смугою, на якій згідно зі ст. 89 Водного кодексу України та ст. 61 Земельного кодексу України заборонено ведення сільськогосподарської діяльності та існування земель відповідної категорії.
Зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», яким фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки та яка передана у комунальну власність як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, прийнятий з перевищенням повноважень.
Посилаючись на положення Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, вказує, що ураховуючи, що право комунальної власності на земельну ділянку водного фонду зареєстровано за реєстраційним номером 42873204 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 та акта приймання-передачі нерухомого майна (якими визначено спірну земельну ділянку як сільськогосподарського призначення), право власності на вказаний об`єкт нерухомості має бути припинено шляхом скасування державної реєстрації такого права.
Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га розташована в межах прибережної захисної смуги Азовського моря, а тому не може відноситися до земель сільськогосподарського призначення та існувати у встановлених межах та, посилаючись на положення ст. ст. 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», вважає, що з метою реального поновлення прав держави, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га підлягає скасуванню. 
Прокурор вважає, що ним обрано ефективний спосіб захисту порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 в Державному земельному кадастрі, який узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України. Задоволення судом саме таких позовних вимог призведе до відновлення права мешканців територіальної громади безперешкодного та безоплатного доступу до берегів морів, а також обмеження права розпорядження земельними ділянками і можливого надання їх у користування на умовах оренди. 
В обґрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді зазначив, що однією з позовних вимог у позові ставиться питання припинення права власності на об`єкти цивільних прав – сформовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення. У такому спорі уповноважений представник територіальної громади у господарському спорі може приймати участь виключно у якості відповідача, оскільки така вимога заявлена саме до уповноваженого представника територіальної громади. Враховуючи норми Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, та те, що відповідачами за даним позовом є орган місцевого самоврядування в особі Генічеської міської ради Херсонської області, за якою на праві власності зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка не може існувати в межах прибережної захисної смуги Азовського моря як земля сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням, тому позовна заява подана прокурором в інтересах держави, як самостійним позивачем, у зв`язку з відсутністю уповноваженого державою органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
У відповіді на відзив, сформованій в системі "Електронний суд" 06.02.2026 (вх. № 4527/26 від 06.02.2026), прокурор вказує, що оскільки на час передачі спору на розгляд суду Херсонська обласна державна адміністрація була позбавлена повноважень розпорядження землями водного фонду та реалізації інтересів держави у відносинах землекористування вказаної категорії, то її участь у справі не потрібна.
Без скасування права власності та державної реєстрації в Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки, землі водного фонду будуть обліковуватись як землі сільськогосподарського призначення, а отже на них не буде поширюватись режим обмеженої господарської діяльності. Таким чином, земельна ділянка не може існувати у встановлених межах, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням та встановленими обмеженнями у використанні. Вказує, що ефективним способом захисту порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, який узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, буде відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав або створення небезпеки порушення прав та скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земель водного фонду в частині їх накладення на вже сформовану спірну ділянку як земельну ділянку сільськогосподарського призначення, державна реєстрація якої не скасована, є неможливим, з огляду на існування цієї ділянки у встановлених межах.
У відповіді на відзив, сформованій в системі "Електронний суд" 10.02.2026 (вх. № 4880/26 від 10.02.2026), прокурор зазначив, що твердження відповідача про те, що Державна екологічна інспекція Південного округу могла бути належним позивачем у даній справі, є юридично необґрунтованим, оскільки вона здійснює контроль за використанням та охороною земель (екологічний аспект), тоді як предмет даного позову – право власності на землю (цивільно-правовий аспект), та не наділена повноваженнями власника щодо спірної ділянки.
Прокурор вказує, що справа № 916/235/26 та справа № 922/1830/19, на яку посилається відповідач, не є подібними. У справі № 922/1830/19 прокурор не оспорював перевищення компетенції цього органу при наданні земельної ділянки в оренду, а фактично вказував на порушення, допущені Головним управлінням Держгеокадастру при прийнятті наказів та надання в оренду фізичній особі земель сільськогосподарського призначення. У даній справі прокурор пред`явив позов в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Генічеської міської ради вказуючи на те, що відповідач 1 видав наказ, яким фактично спірну земельну ділянку водного фонду передано в комунальну власність як землі сільськогосподарського призначення.
Спірний наказ, на підставі якого вчинено державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку, відповідно до прямої вказівки ч. 11 ст. 17-2 ЗК України, не втратив чинності шляхом свого виконання та продовжує діяти до цього часу, оскільки існує (діє) право власності, яке виникло на підставі цього розпорядчого адміністративного акту, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.
На законодавчому рівні відсутній інший правовий механізм усунення порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, крім розгляду заявленого прокурором позову про визнання недійсними спірних наказів, скасування державної реєстрації земельної ділянки, що відповідає вимогам ст. ст. 16, 391 ЦК України і ч. 2 ст. 152 ЗК України. 
У додаткових поясненнях, сформованих в системі "Електронний суд" 23.03.2026 (вх. № 10032/26 від 23.03.2026), прокурор, посилаючись на положення ст. ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", постанови Великої Палати Верховного Суду, ст. ст. 16, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", зазначає, що Генічеська міська рада, яка на даний час уповноважена державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин та визначена прокурором в якості співвідповідача у справі, тому прокурор у даній справі правомірно звернувся до суду у даній справі в інтересах держави як самостійний позивач в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру». 

Доводи відповідача 1– ГУ Держгеокадастру у Херсонській області. 
У відзиві на позовну заяву, сформованому в системі "Електронний суд" 05.02.2026 (вх. № 4394/26 від 05.02.2026), відповідач 1 вказує про відсутність у прокурора (як самостійного позивача) повноважень щодо звернення до суду з такими підставами та предметом позову, оскільки з урахуванням положень ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України розпорядником земельної ділянки на дату прийняття оскаржуваного наказу Держгеокадастру була Херсонська обласна державна адміністрація то і звертатися з такими позовними вимогами повинен прокурор в інтересах Херсонської обласної державної адміністрації, а не самостійно.
Вважає, що належним позивачем у справі інтереси, якої міг би представляти прокурор, є Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) за умови виявлення порушень природоохоронного законодавства. 
Вказує, що позовна вимога про скасування в частині наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» не є ефективним способом захисту права чи інтересу, оскільки останній реалізований та вичерпав свою дію фактом його виконання, та така вимога не призведе до поновлення прав позивача, а тому така позовна вимога не є ефективним способом захисту права прокурора.
Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, зазначає, що вимога про скасування державної реєстрації права не відповідає належному способу захисту. 
Зазначає, що долучені до позову листи, викопіювання, за правилами ГПК України не відносяться і до документів, що містять спеціальні знання та не можуть прийматися до уваги судом, оскільки до таких віднесено лише висновки спеціалістів та експертів.
Однією з підстав реєстрації речового права власності за територіальною громадою Генічеської міської ради також є рішення Генічеської міської ради від 23.12.2020 року № 86, тоді як прокурором таке рішення не оскаржується. 

Доводи відповідача 2 – Генічеської міської ради.
У відзиві на позовну заяву, сформованому в системі "Електронний суд" 02.02.2026 (вх. № 3859/26 від 02.02.2026), відповідач 2 просив повністю відмовити у задоволенні позову.
Вважає, що прокурор мав подавати дану позовну заяву в інтересах Херсонської обласної державної адміністрації, яка, на його думку, на момент прийняття оскаржуваного наказу та вчинення реєстраційних дій була уповноваженим державним органом, що розпоряджається земельною ділянкою площею 12,9006 га. 
Вважає, що прокурор обрав неефективний спосіб захисту державних інтересів, оскільки задоволення (виконання) позовних вимог, а саме скасування наказу ГУ ДЗК та акту передачі земельної ділянки до нього, а також державної реєстрації земельної ділянки не вирішує по суті питання права власності на цю землю та її категорійну належність; з урахуванням положень ст. ст. 78-79 Земельного кодексу України, задоволення позовних вимог призведе до знищення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, тобто обумовить її вибуття з державної або колективної власності.
Прокурор в мотивувальній частині позову допускає невірне трактування положень Земельного кодексу та Водного кодексу, що обумовлює невідповідність позовних вимог вимогам чинного законодавства. Вказує, що основною підставою позовних вимог є перебування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га у межах прибережної захисної смуги Азовського моря.
Посилаючись на положення ст. ст. 88, 89, 90 Водного кодексу України та ст. ст. 19, 61, 62 Земельного кодексу України, зазначає, що перебування земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га у межах прибережної захисної смуги Азовського моря ніяким чином не забороняє її використання як сільськогосподарської землі та не унеможливлює її державну реєстрацію в якості земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а лише накладає певні обмеження у здійсненні на ній господарської діяльності. 
У додаткових поясненнях у справі, сформованих в системі "Електронний суд" 23.04.2026 (вх. № 14123/26 від 23.04.2026) та 22.05.2026 (вх. № 17947/26 від 25.05.2026), відповідач 2 вказує, що формування земельної ділянки було здійснено у 2019 році на підставі технічної документації з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, яка була погоджена та затверджена територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 
Посилаючись на положення ст. 21, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», зазначає про відсутність позовної вимоги прокурора щодо скасування рішення про затвердження землевпорядної документації, яка стала підставою для реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки. 
За відсутності реального порушення земельного та водного законодавства, позовні вимоги прокурора ґрунтуються на припущеннях щодо можливого (у майбутньому) порушення вимог законодавства щодо охорони прибережної захисної смуги у разі початку в майбутньому господарської діяльності, яка заборонена, на цій земельній ділянці.
Вважає, що при подачі позову прокурором не дотримано принципів правомірного втручання у право мирного володіння спірною земельною ділянку, зокрема легітимної мети такого втручання та пропорційність цій меті скасування державної реєстрації як самої земельної ділянки так і права власності територіальної громади на цю земельну ділянку.
Вказує, що матеріали справи жодним чином не свідчать про те, що Генічеська міська рада будь-яким чином порушила інтереси держави, коли за ініціативою ГУ ДЗК в Херсонській області прийняла в комунальну власність вже сформовану земельну ділянку сільськогосподарського призначення у відповідності до вимог Земельного кодексу України. Вважає, що прокурор є неналежним позивачем у цій справі, а обраний ним спосіб захисту інтересів держави є неефективним та таким, що прямо порушує майнові інтереси Генічеської міської територіальної громади. 
Прокурором не надано будь-яких доказів того, що Національний центр управління та випробувань космічних засобів є органом (установою), який відповідно до своєї компетенції має право здійснювати (перевіряти) землевпорядні та геодезичні роботи. 
Навіть за умови розташування спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги, прокурор не довів неможливість усунення спірних порушень шляхом внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру або встановлення відповідних обмежень використання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Херсонська обласна державна адміністрація письмових пояснень щодо позову не надала. В судовому засіданні підтримав позовну заяву прокурора в повному обсязі 
Представник у судових засіданнях усно викладав свою позицію та вказував про підтримання позовної заяви в повному обсязі. 

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 452909333 від 20.11.2025 власником земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, площею 12, 9006 га, є територіальна громада в особі Генічеської міської ради, право власності якої зареєстровано 01.07.2021 державним реєстратором Сергєєвою С.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59158583 від 08.07.2021; документи, подані для державної реєстрації: рішення місцевого органу державної виконавчої влади, серія та номер: 47, виданий 11.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 14.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 86, виданий 23.12.2020, видавник: Генічеська міська рада; акт приймання-передачі нерухомого майна, додаток до рішення, серія та номер: б/н, виданий 23.12.2020, видавник: Генічеська міська рада.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» визначено передати Генічеській міській раді Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області у комунальну власність та передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 15343,4378 га згідно із переліком, у якому зазначені кадастрові номери ділянок та місце їх розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельні ділянки, обмеження у їх використанні.
Пунктом 2 наказу передбачено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 передає із державної власності, а Генічеська міська рада Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області приймає у комунальну власність Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області земельні ділянки згідно з додатком.
У додатку до акта зазначено земельну ділянку з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, місце розташування – Херсонська обл., Генічеський район, Червонська сільська рада, площа – 12, 9006 га (п. 5).
Відповідно до рішення № 86 від 23.12.2020 Генічеської міської ради Херсонської області на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та акта приймання- передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020, вирішено прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність Генічеської міської ради Генічеської територіальної громади згідно додатку до цього рішення. 
На запит Херсонської обласної прокуратури № 15/1-7510ВИХ-25/15/1-1620-25 від 28.11.2025 Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра листом № 08/412/482 від 01.12.2020 повідомило, що відповідно до Державного водного кадастру: облік поверхневих водних об`єктів, з яким можна ознайомитись на сайті Держводагентства, поверхневий водний об`єкт ідентифікується наступним чином: тип об`єкту гідрографії – затока, код типу масиву UA_TW_M6_E_O, власна назва (українською мовою) – Сиваш, назва моря – Азовське море.
Додатком до листа № 08/412/482 від 01.12.2020 зазначено схему.
Національний центр управління та випробувань космічних засобів у відповідь на запит Херсонської обласної прокуратури № 15/1-7689ВИХ-25 від 05.12.2025 листом № 5509-6-04.3-2025 від 29.12.2025 повідомило, що матеріали супутникового моніторингу, використані для формування відповіді на запит, можуть мати похибку географічної прив`язки до 20 метрів, тому відображений у додатку контур земельної ділянки з кадастровим номером: 6522187500:02:001:0269 може не співпадати з фактичним.
Додатком листа № 5509-6-04.3-2025 від 29.12.2025 зазначено тематичні карти на 12 арк. в 1 прим. 
У відомостях про земельну ділянку з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 та площею 12, 9006 га, розташованої за адресою: Херсонська обл., Генічеський район, Червонопрапорна сільська рада, зазначено: категорія земель – землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення – 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
У відомостях про державну реєстрацію земельної ділянки вказано: інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки – технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, 02.07.2019, Херсонська регіональна філія ДП "Центр ДЗК", ОСОБА_1 ; орган, який зареєстрував земельну ділянку – відділ у Генічеському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області; дата державної реєстрації земельної ділянки – 05.08.2019.
У відомостях про право власності/право постійного користування вказано: вид прав – право власності; інформація про власників (користувачів) земельної ділянки – Генічеська міська рада. 
У відомостях про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно зазначено: дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно – 01.07.2021; реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав – 42873204; відомості про орган державної реєстрації прав – Виконавчий комітет Генічеської міської ради.
Генічеська міська військова адміністрація, розглянувши питання, порушені у запиті, направленому відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», щодо надання інформації стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га, розташованої за межами населених пунктів в адміністративних межах Генічеської міської ради, листом № 2412/0-25/03.02-29 від 09.12.2025 повідомила наступне. Генічеська міська військова адміністрація рішень щодо формування, погодження, затвердження чи передачі у власність або користування земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 не приймала. Будь-які рішення (у разі їх наявності), ухвалені органами місцевого самоврядування до окупації, залишилися у відповідних архівах, доступ до яких неможливий. У розпорядженні Генічеської міської військової адміністрації відсутні проєкти землеустрою, матеріали експертизи, картографічні матеріали, рішення про затвердження документації із землеустрою, матеріали інвентаризації, а також будь-які відомості про встановлення водоохоронних або прибережних захисних смуг у районі розташування цієї земельної ділянки. Управління містобудування, архітектури, просторового розвитку та містобудівного контролю, а також відділ з земельних питань та екології виконавчого комітету Генічеської міської ради також не володіють запитуваною. документацією чи інформацією, оскільки відповідні матеріали залишилися на тимчасово окупованій території громади. Крім того, в умовах воєнного стану та повної окупації території громади відсутня технічна можливість доступу до Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших державних електронних реєстрів, що унеможливлює отримання додаткових відомостей, які можуть у них міститися. З огляду на викладене, а також у зв`язку з відсутністю доступу до архівної землевпорядної та містобудівної документації Генічеської міської територіальної громади, відсутністю матеріалів, що стали підставою для формування та відведення у власність чи користування земельних ділянок, і неможливістю отримати дані з відповідних державних реєстрів, надати запитувану інформацію та копії документів наразі неможливо.

5. Позиція суду. 

Щодо повноважень прокурора на звернення до суду.
Прокурор у даній справі звернувся до суду з позовом в інтересах держави як самостійний позивач.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво в суді інтересів держави у випадках, визначених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи тощо.
Згідно до ч. 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
За приписами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 № З-рп/99 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідно функції у спірних відносинах.
За висновками Європейського суду з прав людини, підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. рішення від 15 січня 2009 року у справі “Менчинська проти Росії” (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народ. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 1, 2 ЗК України, відповідно до яких земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини – це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Аналіз норм Конституції України, Земельного кодексу України свідчить, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у земельних правовідносинах діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у правовідносини з юридичними та фізичними особами.
Як вважає прокурор, вилучення з порушенням земельного законодавства земель водного фонду, зміна їх цільового призначення, загрожує порушенню використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та порушує інтереси держави, незаконна зміна цільового призначення, становить суспільний інтерес.
Прокурором зазначено, що порушення інтересів держави полягає в тому, що земельна ділянка з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 не може існувати в межах прибережної захисної смуги Азовського моря як земля сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншими цільовим призначенням.
Херсонською обласною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” скеровано запит № 15/1-1620-25 від 28.11.2025 Генічеський міській раді, в якому вказано, що аналізом даних відкритих джерел та відомостей Державного земельного кадастру встановлено, що за результатами проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності сформовано земельну ділянку сільськогосподарського призначення 6522187500:02:001:0269 площею 12, 9006 га за межами населених пунктів на адміністративній території Генічеської міської ради. Зазначене не стало перешкодою для затвердження ГУ Держгеокадастру в Херсонській області землевпорядної документації по формуванню земельних ділянок, та подальшої їх передачі у комунальну власність Генічеській міській раді на підставі наказу № 47 від 11.12.2020 та акту приймання – передачі від 14.12.2020. 
У справі №911/3738/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина 3 статті 13, частина 7 статті 41, частина 1 статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт "а" частини 1 статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц, пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 №183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, пункт 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).
Поняття “орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах”, означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким чином, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20 листопада 2018 року у справі №5023/10655/11 (провадження №12-161гс18, пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (провадження №12- 245гс18, пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 26), від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункт 8.5) та інші). У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зроблено висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів.
Крім того, узагальнюючи наведені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:
1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Ураховуючи викладене та те, що відповідачем за даним позовом є орган місцевого самоврядування в особі Генічеської міської ради Херсонської області, яка на дату подання позову уповноважена державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, за якою на праві власності зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка, за посиланнями прокурора, не може існувати в межах прибережної захисної смуги Азовського моря, як земля сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням, тому позовна заява подана прокурором в інтересах держави, як самостійним позивачем, в порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи обґрунтування прокурора, суд приходить до висновку, що прокурором у даній справі підтверджено наявність підстав для представництва інтересів держави у даній справі.

Щодо позовних вимог прокурора. 

Згідно зі ст. ст. 15, 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, а саме: кадастровий номер, місце розташування, площа, цільове призначення (категорія земель), інформація про її власників. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.
Положеннями ст. 4 Водного кодексу України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.
Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України, зокрема, з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.
Отже, як встановлено судом, відповідно до даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12, 9006 га розташована в безпосередній близькості до урізу води (впритул до) Азовського моря та їй присвоєно категорію – землі сільськогосподарського призначення.
Частиною першою статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 14 ГПК України).
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №916/2620/20, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.
На підставі наданих прокурором доказів, безпосередньо досліджених судом, встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги, зокрема, відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи «Автоматизована система Державного земельного кадастру», а також листа Національного центру управління та випробувань космічних засобів (з додатками) земельна ділянка розташована на території природоохоронної водозахисної смуги (на відстані менш ніж 100 м від води) та межує безпосередньо з урізом води.
Відповідно до Державного водного кадастру, поверхневий водний об`єкт, з яким межує спірна земельна ділянка є Азовське море, а саме його складова частина – затока Сиваш, код типу масиву UA_TW_M6_E_O.
Правовий статус водного масиву UA_TW_M6_E_O визначений відповідно до Порядку здійснення державного моніторингу вод (Постанова Кабінету Міністрів України № 758 від 19.09.2018) та Методики визначення масивів поверхневих та підземних вод (наказ Міністерства екології та природних ресурсів № 4 від 14.01.2018).
Об`єкт водного фонду, до якого примикає земельна ділянка, ідентифікований як еврігалинний відкритий лиман (код UA_TW_M6_E_O). Специфіка таких об`єктів полягає у постійному гідрологічному зв`язку з Азовським морем та динамічності берегової лінії.
Відповідно до положення про Державне космічне агентство України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 281 (зі змінами), агентство забезпечує створення та експлуатацію наземного і космічного сегментів супутникових систем зв`язку, мовлення та дистанційного зондування Землі, контролю і аналізу космічної обстановки, координатно-часового та навігаційного забезпечення.
Державному космічному агентству України підпорядкований Національний центр управління та випробувань космічних засобів, на який покладено забезпечення оперативними та архівними даними вітчизняних та іноземних космічних систем, що включає моніторинг суходолу лісо/водо/землекористування.
Тобто, вказане агентство і підпорядкований йому центр володіють необхідним обсягом інформації для виготовлення ретроспективних супутникових фотознімків визначеної території (у тому числі конкретних земельних ділянок).
Суд зазначає, що за час розгляду справи ані ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, ані Генічеською міською радою жодними доказами не спростовано факт перебування спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги, зворотного відповідачами належними та допустимими доказами доведено не було.
Відповідно до ст. 90 Водного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об`єктів, об`єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об`єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов`язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд.
У прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється: застосування стійких та сильнодіючих пестицидів; влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод; влаштування вигрібів для накопичення господарсько-побутових стічних вод обсягом більше 1 кубічного метра на добу; влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно зі ст. 62 Земельного кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється: влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод; влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об`ємом понад 1 кубічний метр на добу; влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів; застосування сильнодіючих пестицидів; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах встановлюється законом.
З урахуванням того, що спірний об`єкт відноситься до перехідних вод, прилегла до нього територія, в силу ст. 88 Водного кодексу України, є прибережною захисною смугою, на якій згідно зі ст. 90 ВК України та ст. 62 Земельного кодексу України заборонено ведення сільськогосподарської діяльності та існування земель відповідної категорії.
Судом враховано, що відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час формування та передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки), обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частиною третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрації не утворена, для всіх потреб.
Отже, із урахуванням знаходження спірної земельної ділянки в прибережній захисній смузі Азовського моря, віднесення такої земельної ділянки до земель водного фонду, розпорядником якої на той час була Херсонська обласна державна адміністрація, яка не приймала рішень щодо зміни її цільового призначення, суд дійшов висновку, що наказ від 11.12.2020 № 47 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, відповідно до якого змінено цільове призначення спірної земельної ділянки та яка передана у комунальну власність, як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, прийнятий відповідачем-1 із перевищенням своїх повноважень.
Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються окрім цивільного законодавства, зокрема й приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів).
Прийняття органом влади рішень у формі ненормативного акта породжує виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних відносин. Правовий акт – це акт-волевиявлення (рішення) уповноваженого суб`єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов`язків учасників конкретних правовідносин тощо. Ненормативними актами є індивідуально-правові акти (юридичні факти), на підставі яких у конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб та/чи юридичних осіб приватного права) виникають, змінюються або припиняються конкретні права і обов`язки. При цьому акт уповноваженого органу може мати юрисдикційний зміст та може бути підставою для набуття у власність чи користування фізичними та юридичними особами земельних ділянок державної власності. У такому разі акт уповноваженого органу влади набуває нової правової якості, оскільки фактично стає актом зі здійснення правомочності власника земельної ділянки у частині розпорядження нею. При реалізації рішення уповноваженого органу у випадку недосягнення мети, з якою воно видається, ненормативний акт зазвичай не вичерпує свою дію фактами його застосування, а діє впродовж тривалого часу, а тому не має одноразового застосування.
Способи захисту порушених прав встановлені статтею 16 ЦК України, до яких відноситься, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Аналіз наведених правових норм підтверджує, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою цивільного права.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні – гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц).
Дослідивши обставини спору, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ ГУ Держгеокадастру у Херсонській області прийнято з перевищенням повноважень та з порушенням вимог ст. ст. 21, 122, 123, 152, ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України. На його підставі спірну земельну ділянку, яка відноситься до земель водного фонду прибережної захисної смуги Азовського моря та право розпорядження якою на той час мала Херсонська обласна державна адміністрація, передано у комунальну власність, як земельну ділянку сільськогосподарського призначення, тобто зі зміною цільового призначення без надання дозволу на це та прийняття відповідного рішення останньою, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині, що стосується передачі у комунальну власність Генічеській міській раді Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 48,7662 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 задовольняються судом.
При цьому, суд на спростування доводів та заперечень відповідачів, що були ними надані, зазначає, що позов з вимогою про визнання недійсним оспорюваного наказу, за встановлених судом обставин, відповідає критерію правомірності та ефективності обраного прокурором способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо спірної земельної ділянки.
Подібні за змістом висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, від 12.03.2024 у справі №927/1206/21.
Також, спростовуючи доводи представника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, суд зазначає, що предметом позову є право власності на землю, формування земельної ділянки та її існування як об`єкта цивільних прав та власності територіальної громади на неї, та згідно з положеннями про Державну екологічну інспекцію, головне завдання останньої – нагляд (контроль) за дотриманням екологічних норм, відтак інспекція не є власником землі, не наділена повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками або захищати право власності на них від імені держави, оскільки власником є територіальна громада.
Враховуючи, що Державна екологічна інспекція не наділена повноваженнями власника щодо спірної ділянки, вона не може заявляти вимоги про повернення цієї землі або скасування титулу власності, відтак судом доводи відповідача у цій частині не приймаються.
Надаючи оцінку позовним вимогам про скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд зазначає таке.
Статтею 5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” державній реєстрації підлягають виключно заявлені права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
За таких обставин, враховуючи, що спірну реєстрацію земельної ділянки було проведено на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», який в частині спірної земельної ділянки скасовано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог прокуратури в частині скасування рішення державного реєстратора Сергєєвої С.А. (індексний номер рішення 59158583 від 08.07.2021) про державну реєстрацію права комунальної власності Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 35248359 ) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка розташована на території Генічеської міської ради Херсонської області з одночасним припиненням права комунальної власності Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 35248359) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка розташована на території Генічеської міської ради Херсонської області, номер запису про речове право 42873204, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2403152365221, шляхом скасування державної реєстрації речового права.
Спеціальним законом, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру є Закон України «Про Державний земельний кадастр».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки – внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 6 Закон України «Про Державний земельний кадастр»).
За нормами ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (ч. 7 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Статтею 21 Земельного кодексу України визначено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.
Суд погоджується з доводами прокурора, що ураховуючи, що право комунальної власності на земельну ділянку водного фонду зареєстровано за реєстраційним номером 42873204 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 та акту приймання-передачі нерухомого майна (якими визначено спірну земельну ділянку як ділянку сільськогосподарського призначення), право власності на вказаний об`єкт нерухомості має бути припинено шляхом скасування державної реєстрації такого права.
З огляду на наведене, положення ч. 1 ст. 83, ч.1 ст. 84, ст. 122 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, водні ресурси є об`єктами права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.
У результаті державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6522187500:02:001:0269 площею 12, 9006 га порушено вимоги Земельного кодексу України щодо визначення цільового призначення земельної ділянки водоохоронної зони Азовського моря, а землі водного фонду в межах прибережної захисної смуги протиправно перенесено до категорії земель сільськогосподарського призначення, та зворотного судом за час розгляду справи встановлено не було.
Статтями 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна Поземельна книга.
Отже, задля поновлення прав громадян щодо користування об`єктами права державної та комунальної власності для задоволення своїх потреб, реєстрація права власності Генічеської міської ради та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 підлягає скасуванню та позовні вимоги прокурора у даній частині підлягають задоволенню судом.
Суд не бере до уваги доводи відповідачів щодо їх прав у контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява №43768/07).
Суд зауважує, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не захищає права органів місцевого самоврядування. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), органи місцевого самоврядування (муніципалітети, місцеві ради, мерії) вважаються державними інституціями та носіями владних повноважень (public authorities). Сама філософія Конвенції полягає в захисті приватних осіб від свавілля держави, а не в захисті одних державних органів від інших
Відтак, суд зазначає, що позов прокурора у даній справі спрямований на захист суспільного інтересу та задоволення позову у даній справі і жодним чином не порушує прав відповідачів у контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а крім того, в силу приписів частини 5 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції на час формування та передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки), із врахуванням знаходження земельної ділянки в прибережній захисній смузі Азовського моря та віднесення такої земельної ділянки до земель водного фонду, розпорядником спірної ділянки на той час була саме Херсонська обласна державна адміністрація.
Тому, суд звертає увагу відповідачів, що Генічеська міська рада не може посилатися на порушення її прав в контексті статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини (ЄКПЛ), оскільки вона є органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) і частиною публічної влади, а Конвенція покликана виключно на захист приватних осіб (фізичних та юридичних) від свавілля держави. Тому, відповідні доводи відповідачів суд до уваги не бере.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 904/1103/20 та від 25.06.2020 у справі №924/266/18.
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З урахуванням наведеного, оцінивши надані сторонами докази в сукупності із встановленими у справі обставинами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.12.2020 № 47 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині, що стосується передачі у комунальну власність Генічеській міській раді Генічеської територіальної громади Генічеського району Херсонської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269. 
3. Скасувати рішення державного реєстратора Сергєєвої С.А. (індексний номер рішення 59158583 від 08.07.2021) про державну реєстрацію права комунальної власності Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 35248359 ) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка розташована на території Генічеської міської ради Херсонської області з одночасним припиненням права комунальної власності Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 35248359) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 12,9006 га з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269, яка розташована на території Генічеської міської ради Херсонської області, номер запису про речове право 42873204, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2403152365221, шляхом скасування державної реєстрації речового права. 
4. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6522187500:02:001:0269 площею 12,9006 га в Державному земельному кадастрі.
5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73003, м. Херсон, Миколаївське шосе, буд. 26 - Б; ідентифікаційний код юридичної особи: 39766281) на користь Херсонської обласної прокуратури (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний код юридичної особи: 04851120) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3993, 60 грн (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні, шістдесят копійок). 
6. Стягнути з Генічеської міської ради (75500, Херсонська обл., Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Міська, буд. 8; ідентифікаційний код юридичної особи: 35248359) на користь Херсонської обласної прокуратури (73025, м. Херсон, вул. Михайлівська, буд. 33; ідентифікаційний код юридичної особи: 04851120) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3993, 60 грн (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні, шістдесят копійок). 

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 11 вересня 2026 року. 

Суддя   О.О. Мусієнко