Справа № 743/183/26 
Провадження № 2/743/299/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Макаревича Я.М.,
за участю секретаря судового засідання Довбенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» та відповідачем укладено договір № 724521 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» виконало свої зобов`язання та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3 900 гривень шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 .
Право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі договору відступлення права вимоги № 1-30/11/2023, укладеного 30.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН».
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13 965,90 гривень, а саме: тіло кредиту - 3 900 гривень, прострочені проценти - 10 065,90 гривень.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.04.2026.
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.07.2026. 
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення.
Ухвалою від 14.07.2026 суд постановив розглянути справу заочно на підставі наявних доказів відповідно до частини 4 статті 223, статей 280, 281 ЦПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося (частина 2 статті 247 ЦПК України).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
13.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 724521 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі та підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер мобільного телефону позичальника НОМЕР_2 ; використаний одноразовий ідентифікатор - G1219.
За умовами кредитного договору позичальнику надано кредит у сумі 3 900 гривень; строк кредитування - 29 днів; процентна ставка - 2 відсотки на добу. Дата надання кредиту - 13.09.2021; дата закінчення строку кредитування - 11.10.2021.
Надання кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою, згідно з якою 13.09.2021 на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 перераховано кредитні кошти в сумі 3 900 гривень.
30.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-30/11/2023.
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1-30/11/2023 від 30.11.2023 до договору № 1-30/11/2023 загальна сума заборгованості за кредитним договором № 724521 складає 13 965,90 гривень, а саме: 3 900 гривень - заборгованість по кредиту, 10 065,90 гривень - заборгованість по відсотках.
Таким чином, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 724521 у тому обсязі, який існував на момент переходу цього права, у розмірі 13 965,90 гривень, а саме: 3 900 гривень - заборгованість по кредиту, 10 065,90 гривень - заборгованість по відсотках.
Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором станом на 26.12.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № 724521 становить 13 965,90 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту (тілом) - 3 900 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 10 065,90 гривень. Нарахування пені та штрафів не здійснювалося. Доказів погашення заборгованості відповідачем не подано.
Проценти за користування кредитом у складі заявленої до стягнення суми (10 065,90 гривень) нараховані позивачем за період, що виходить за межі погодженого сторонами строку кредитування, який закінчився 11.10.2021.
ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
За змістом частин 1, 3, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та акцепту, підписаного відповідно до статті 12 цього Закону. Моментом підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (частина 1 статті 12 Закону).
Факт підписання договору одноразовим ідентифікатором підтверджується матеріалами справи. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що номер телефону НОМЕР_2 не належить відповідачу або що ідентифікатор G1219 було використано іншою особою.
Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, договір укладено у передбаченій законом формі, у зв`язку з чим він є обов`язковим для виконання (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню в цей строк.
Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, якщо інше не встановлено договором.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 констатувала, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, суду необхідно здійснити тлумачення умов відповідного договору та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності за період після закінчення строку кредитування, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Як встановлено судом у розділі ІІІ цього рішення, кредитний договір визначає нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 2 відсотки на добу протягом строку кредитування - 29 днів (з 13.09.2021 по 11.10.2021). Системне тлумачення умов договору дозволяє дійти висновку, що сторони передбачили нарахування процентів за користування кредитом виключно в межах погодженого строку кредитування - як плату за правомірну поведінку позичальника. Положень про нарахування процентів як міри відповідальності за період після закінчення строку кредитування договір не містить.
Строк кредитування за договором закінчився 11.10.2021. У межах цього строку правомірно нарахованими є проценти в розмірі 2 262 гривень (3 900 ? 2 % ? 29). Нарахування позивачем процентів за період після цієї дати, а саме за період з 12.10.2021 по 26.12.2025 на загальну суму 7 803,90 гривень, не ґрунтується на умовах кредитного договору та вимогах закону.
Розмір нарахованих позивачем сум відповідає умовам кредитного договору, окрім процентів за період після закінчення строку кредитування у розмірі 7 803,90 гривень, нарахування яких є неправомірним. У цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Водночас відмова в стягненні процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, не позбавляє позивача правового захисту в охоронних правовідносинах. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 констатувала, що права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У межах цієї справи позивач таких вимог не заявляв, а тому суд їх не оцінює.
Як встановлено в розділі ІІІ цього рішення, первісний кредитодавець перерахував 3 900 гривень на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою про успішність операції. За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України зобов`язання щодо надання кредитних коштів виконано належно.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Належне виконання зобов`язань передбачає дотримання боржником усіх умов договору, у тому числі щодо строку виконання, способу виконання та розміру належних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як встановлено судом у розділі ІІІ цього рішення, право грошової вимоги за кредитним договором № 724521 перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» до позивача на підставі договору відступлення права вимоги. Позивач набув це право в обсязі, який існував на момент його переходу, у розмірі 13 965,90 гривень.
Таким чином, позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах і має право вимагати від відповідача виконання зобов`язання за кредитним договором.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач свого зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, не подала, наявність та розмір заборгованості не оспорила, доводів позивача про укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та порушення зобов`язання щодо їх повернення не спростувала. Жодних доказів недійсності кредитного договору в цілому або окремих його умов, погашення заборгованості в більшому розмірі, ніж враховано позивачем у розрахунку, або інших обставин, які б свідчили про неправильність обчислення суми боргу, відповідач суду не надала. Власного контррозрахунку заборгованості відповідач також не подала.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що позиція позивача обґрунтована письмовими доказами, які узгоджуються між собою, а відповідач жодних обставин, зазначених у позові, не спростував, суд вважає твердження позивача такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року у справі № 331/7975/13-ц.
Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» і відповідачем виникли кредитні правовідносини, у межах яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джобер» належним чином виконало свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Право грошової вимоги за цим кредитним договором у тому обсязі, який існував на момент його переходу, набув позивач. Водночас відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів у строки, визначені договором, не виконав.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.09.2021 № 724521 є обґрунтованими частково та підлягають задоволенню в розмірі 6 162 гривень з мотивів, наведених вище. У задоволенні решти позовних вимог у розмірі 7 803,90 гривень слід відмовити.
V. Розподіл судових витрат
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору із застосуванням коефіцієнта 0,8 для пониження розміру ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 2 662,40 гривень.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальний розмір позовних вимог становив 13 965,90 гривень, з яких задоволено 6 162 гривень, що становить 44,12 % від заявлених вимог (6 162 / 13 965,90 ? 100 %). За цим відсотком пропорційний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1 174,65 гривень (2 662,40 ? 44,12 %).
Позивач заявив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 гривень, на підтвердження чого надав такі документи: договір про надання правової допомоги від 09.07.2025 та додаткову угоду № 1 до нього від 20.01.2026, акт про отримання правової допомоги від 06.04.2026 і платіжну інструкцію від 06.04.2026 про оплату правової допомоги.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, включають витрати на професійну правничу допомогу. За змістом частин 1 і 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Витрати на інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів і моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень у розмірі 3 750 гривень не підлягають відшкодуванню. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 липня 2024 року у справі № 758/11022/21: заява сторони про подання доказів понесених витрат, а також процесуальні заяви і клопотання, що готуються самим адвокатом для суду в інтересах своєї сторони, не є правничою допомогою у розумінні статті 137 ЦПК України, а становлять процесуальні дії адвоката як представника, тому витрати на їх підготовку не підлягають окремому відшкодуванню.
Канцелярські витрати на виготовлення копій документів та відправку поштової кореспонденції у розмірі 500 гривень також не належать до витрат на професійну правничу допомогу у розумінні статті 137 ЦПК України, а тому в складі витрат на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.
З урахуванням викладеного, документально підтвердженими та такими, що належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, є витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 8 750 гривень.
Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт.
Дана справа за своїм змістом не є складною: спірні правовідносини стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором, обставини справи підтверджуються обмеженим обсягом письмових доказів, а заявлені адвокатом роботи зводяться переважно до складання позовної заяви, яка за своєю структурою є типовою для цієї категорії спорів. З огляду на це, заявлений позивачем обсяг витрат на правничу допомогу є неспівмірним з фактично виконаною адвокатом роботою.
За цих обставин суд визнає обґрунтованими і такими, що відповідають критеріям співмірності, передбаченим частиною 4 статті 137 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в розмірі 44,12 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 323,60 гривні (3 000,00 ? 44,12 %).
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 12, 19, 141, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ 44002941, місцезнаходження: 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, будинок 12, нежитлове приміщення 1008) заборгованість за кредитним договором від 13.09.2021 № 724521 у розмірі 6 162 (шість тисяч сто шістдесят дві) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ 44002941, місцезнаходження: 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, будинок 12, нежитлове приміщення 1008) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 323 (одна тисяча триста двадцять три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ 44002941, місцезнаходження: 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, будинок 12, нежитлове приміщення 1008) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні 65 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 14.07.2026.

Суддя          Я.М. МАКАРЕВИЧ