П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2026 | Справа №607/15203/26 Провадження №3/607/4479/2026
| м. Тернопіль |

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , працює механіком в АТ «Укрзалізниця», РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

04.07.2026 приблизно о 22:47 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме хапав за волосся, наніс удар по голові та словесно ображав, чим завдав шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Такі дії ОСОБА_1 посадовою особою органу поліції, яка склала протокол, кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №150203 від 04.07.2026, 04.07.2026 приблизно о 22:47 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме хапав за волосся, наніс удар по голові та словесно ображав, чим завдав шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Такі дії ОСОБА_1 посадовою особою органу поліції, яка склала протокол, кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Беручи до уваги, що у провадженні судді перебувають дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, вважаю, що відповідно до ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження та яким необхідно присвоїти єдиний номер.
У судовому засіданні 20.07.2026 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визнав за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Водночас заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, зазначивши, що їхній син спав і очевидцем події не був.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні 27.07.2026 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 269 КУпАП. Підтвердила, що їхній син у цей час дійсно спав і сварки не чув. Зазначила, що о 22:00 чоловік, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, попросив її завантажити речі до пральної машини. Вона відмовилася з ним розмовляти, після чого він заштовхав її на кухню, взяв за волосся та вдарив головою об стіну, словесно ображав, штовхнув на підлогу і, коли вона лежала на підлозі, тримав її за шию. Вказала, що відчувала біль, злякалася та зазнала стресу, оскільки раніше, навіть під час сварок, чоловік таких дій не вчиняв. Просила притягнути його до адміністративної відповідальності. Також повідомила, що планує розірвати шлюб із чоловіком. Зазначила, що внаслідок його дій їй було завдано шкоди фізичному та психічному здоров`ю.
У судове засідання 27.07.2026 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 268 КУпАП справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .
Окрім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №150202 від 04.07.2026; відеозаписами, що містяться на DVD-R диску; заявою ОСОБА_2 про притягнення до відповідальності від 04.07.2026; поясненнями ОСОБА_4 від 04.07.2026; копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.07.2026; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ №111673 від 05.07.2026; рапортом інспектора взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП В. Поворозника; витягом з ІПНП України електронного рапорту Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ЄО №35768 від 04.07.2026.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного та фізичного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, образи, погрози), внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Крім цього, згідно із ч. 1 ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Вирішуючи питання щодо направлення ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників в порядку, передбаченому ст. 39-1 КУпАП та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», беру до уваги те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а тому не вбачаю підстав для направлення його на проходження такої програми. 
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Водночас суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з огляду на таке.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
За ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ВБА №150202 від 04.07.2026, ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства саме у присутності малолітнього сина, який, за змістом протоколу, був свідком (очевидцем) зазначеної події.
Однак зазначена обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_2 під час перегляду відеозапису, долученого до матеріалів справи, повідомила працівникам поліції, що їхній малолітній син у момент конфлікту спав. Аналогічні пояснення вона надала і під час судового розгляду, підтвердивши, що дитина сварки не чула та її очевидцем не була.
ОСОБА_1 також заперечував наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, зазначивши, що син під час конфлікту спав та очевидцем події не був.
Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували, що малолітній ОСОБА_3 був свідком (очевидцем) домашнього насильства, матеріали справи не містять.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом вини особи та підлягає перевірці у сукупності з іншими доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП). 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 36, 39-1, 40-1, 173-2, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
постановила:

об`єднати матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справа № 607/15203/26, провадження № 3/607/4479/2026), та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справа № 607/15209/26, провадження № 3/607/4483/2026), в одне провадження, присвоївши йому єдиний номер – № 607/15203/26, провадження № 3/607/4479/2026.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00 грн (одну тисячу триста шістдесят гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя | Н. П. Воробель