ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5686/26 Справа № 205/6213/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федотова В.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання — Глущенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 березня 2026 року у складі судді Федотової В.М. про призначення судової економічної експертизи по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним,–

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 березня 2026 року клопотання представника відповідача – адвоката Москвіної Т.В. про призначення по справі судової економічної експертизи – задоволено.
Призначено по цивільній справі №205/6213/24 за позовною заявою АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним, судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» (адреса: 61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-а).
На вирішення експертів поставлені наступні питання:
1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 (по сплаті тіла кредиту, процентів, комісії) перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» умовам укладеного між сторонами кредитного договору №1001967065601 від 13.09.2021 року у формі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за кредитним договором?
2. Який загальний розмір коштів був виданий АТ «Перший Український Міжнародний Банк» позичальнику ОСОБА_1 , та який загальний розмір коштів сплачений ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту, враховуючи сплату ОСОБА_1 на користь банку, згідно із платіжним дорученням від 28.06.2024 року, коштів на суму 125 000 грн за пропозицією «Прощення», що діяла до 31.07.2024 року?
3. Чи відповідає метод нарахування АТ «Перший Український Міжнародний Банк» процентів, комісійних винагород та інших платежів за кредитним договором №1001967065601 від 13.09.2021 року вимогам Умов та правил обслуговування фізичних осіб АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про надання банківських послуг споживчого кредитування, у тому числі, чи відповідає нарахована позичальнику ОСОБА_1 з боку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» сума заборгованості за комісією вказаній ставці 1,99% у наданій для підписання ОСОБА_1 заяві?
4. Які суми коштів були утримані АТ «ПУМБ» від позичальника ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за кредитом, та розподілені в рахунок сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, а відтак чи існує актуальний розмір заборгованості за кредитним договором, враховуючи сплату ОСОБА_1 на користь банку, згідно із платіжним дорученням від 28.06.2024 року, коштів на суму 125 000 грн. за пропозицією «Прощення», що діяла до 31.07.2024 року?
Для проведення експертизи направлено експертам копію вказаної ухвали та надано у розпорядження матеріали цивільної справи № 205/6213/24, провадження 2/205/937/26.
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків в порядку передбаченому ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 .
Роз`яснено сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Провадження в справі зупинено на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 37-40).
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 45-48), в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення — без змін, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 20.10.2025 року у вказаній цивільній справі було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження в справі на час проведення експертизи було зупинено.
07.01.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Москвіної Т.В. надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи у якому вона просила призначити по справі судову економічну експертизу на вирішення експерта поставити 4 питання. Клопотання мотивоване необґрунтованістю та неспівмірністю рахунку на оплату від 21.11.2025 року кількості часу і вартості проведення експертизи.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 13.01.2026 року провадження по справі було поновлено.
09.03.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Москвіної Т.В. надійшло уточнене клопотання про призначення судової економічної експертизи, у якому вона просила суд призначити по справі судову економічну експертизу (експертизу документів фінансово-кредитних операцій), проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса». Уточнене клопотання обґрунтоване тим, що відповідач ОСОБА_1 бере на себе тягар оплати вартості проведення експертизи, а тому кількість запропонованих експерту питань зменшено. Також зазначила, що досягнення мети судочинства потребує вжиття дійсних та ефективних заходів, спрямованих на правильне вирішення справи, зокрема, й в отриманні конкретних і чітко визначених відповідей експерта на поставлені питання. Вказана експертна установа має професійний досвід, відповідну компетенцію та репутацію. На вирішення експертам представник просила поставити наступні питання:
1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 (по сплаті тіла кредиту, процентів, комісії) перед АТ «ПУМБ» умовам укладеного між сторонами кредитного договору №1001967065601 від 13.09.2021 року у формі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за кредитним договором?
2. Який загальний розмір коштів був виданий АТ «ПУМБ» позичальнику ОСОБА_1 , та який загальний розмір коштів сплачений ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту, враховуючи сплату ОСОБА_1 на користь банку, згідно із платіжним дорученням від 28.06.2024 року, коштів на суму 125 000 грн за пропозицією «Прощення», що діяла до 31.07.2024 року?
3. Чи відповідає метод нарахування АТ «ПУМБ» процентів, комісійних винагород та інших платежів за кредитним договором №1001967065601 від 13.09.2021 року вимогам Умов та правил обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» про надання банківських послуг споживчого кредитування, у тому числі, чи відповідає нарахована позичальнику ОСОБА_1 з боку АТ «ПУМБ» сума заборгованості за комісією вказаній у наданій для підписання ОСОБА_1 заяві ставці 1,99%?
4. Які суми коштів були утримані АТ «ПУМБ» від позичальника ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за кредитом, та розподілені в рахунок сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, а відтак чи існує актуальний розмір заборгованості за кредитним договором, враховуючи сплату ОСОБА_1 на користь банку, згідно із платіжним дорученням від 28.06.2024 року, коштів на суму 125 000 грн за пропозицією «Прощення», що діяла до 31.07.2024 року?
Ухвалою Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 березня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судову економічну експертизу, на вирішення якої, поставлено наступні питання:
1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 (по сплаті тіла кредиту, процентів, комісії) перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» умовам укладеного між сторонами кредитного договору №1001967065601 від 13.09.2021 року у формі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за кредитним договором?
2. Який загальний розмір коштів був виданий АТ «Перший Український Міжнародний Банк» позичальнику ОСОБА_1 , та який загальний розмір коштів сплачений ОСОБА_1 в рахунок погашення кредиту, враховуючи сплату ОСОБА_1 на користь банку, згідно із платіжним дорученням від 28.06.2024 року, коштів на суму 125 000 грн за пропозицією «Прощення», що діяла до 31.07.2024 року?
3. Чи відповідає метод нарахування АТ «Перший Український Міжнародний Банк» процентів, комісійних винагород та інших платежів за кредитним договором №1001967065601 від 13.09.2021 року вимогам Умов та правил обслуговування фізичних осіб АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про надання банківських послуг споживчого кредитування, у тому числі, чи відповідає нарахована позичальнику ОСОБА_1 з боку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» сума заборгованості за комісією вказаній ставці 1,99% у наданій для підписання ОСОБА_1 заяві?
4. Які суми коштів були утримані АТ «ПУМБ» від позичальника ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за кредитом, та розподілені в рахунок сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, а відтак чи існує актуальний розмір заборгованості за кредитним договором, враховуючи сплату ОСОБА_1 на користь банку, згідно із платіжним дорученням від 28.06.2024 року, коштів на суму 125 000 грн. за пропозицією «Прощення», що діяла до 31.07.2024 року?
Проведення судової економічної експертизи, доручено експертам ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», а провадження у справі зупинено.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Пунктом 4 частини 5 статті 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), №38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Порядок проведення судових експертиз визначається Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 р. за №705/3145 (із подальшими змінами) далі Інструкція.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За приписами статті 100 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Верховний Суд вважає, що висновок експерта є доволі специфічним видом доказів, оскільки на відміну від інших доказів, він з`являється тоді, коли спірні відносини вже виникли, і вирішити їх у добровільному порядку неможливо, а тому саме висновок експерта може виступати тим об`єктивним критерієм, який допоможе встановити фактичні обставини спору (постанова ВС від 16.07.2024 у справі №916/1689/23). 
З огляду на характер спірних правовідносин та позицію сторін у справі та інші обставини, що підлягають встановленню у даній справі та для належного з`ясування яких, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, враховуючи, що у матеріалах даної справи є спір між сторонам саме про розмір заборгованості, при значній кількості фінансово-кредитних операцій, а також значній кількості розрахунків, наданих позивачем, які потребують детального дослідження, яке здебільшого, проводиться за певними математичними формулами та потребує перевірки документів фінансово кредитних операцій, проведених в межах укладеного спірного договору, та, дійсно, потребує спеціальних знань в галузі економіки, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання та призначення у даній справі судової економічної експертизи.
Призначення експертизи у вказаній справі забезпечить дотримання судом основоположних прав сторін на рівність і змагальність та можливість захисту власної позиції відповідачу. Тоді як висновок експерта, його прийняття як доказу, буде досліджуватися судом у загальному порядку, при розгляді справи по суті. Призначаючи судову економічну експертизу, суд першої інстанції діяв в межах зазначених вимог процесуального закону, сприяючи всебічному з`ясуванню обставин справи.
Питання, на які відповідач бажає отримати відповідь, мають безпосередній зв`язок з вказаною підставою позову, і на них можна отримати відповідь лише експертним шляхом, призначивши судову експертизу.
Верховний Суд виснував, що призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв`язку з цим провадження у справі є нерозривною процесуальною дією і не може розцінюватися як два самостійних акти — окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. В свою чергу, зупинення провадження у справі до отримання висновку експерта не звужує та не зменшує права доступу до суду особи, яка звернулася за захистом свого порушеного права (постанова ВС від 16.01.2025 у справі №910/68/24). 
Доводи, наведені в апеляційні скарзі, не спростовують висновків суду про наявність підстав для проведення експертизи.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи містять достатньо даних для вирішення спору не є обґрунтованими, оскільки оцінку доказам суд надає в результаті вирішення спору по суті, а право відповідача довести обставини, на які він посилається, не може бути обмежено.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.
Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Міжнародні стандарти у сфері судочинства приділяють значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.
Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.
Зв`язок принципів змагальності та рівності, що, зокрема, досліджений у роботі «Конституційний принцип рівності та його особливості в адміністративному судочинстві», акцентовано також у деяких рішеннях Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).
У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).
Оскільки сторона відповідача заявляє клопотання про призначення експертизи, то враховуючи, що одним з принципів цивільного судочинства, є змагальність сторін, суд не має права позбавляти сторону по справі можливості таким чином довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного призначення судом судової економічної експертизи. Із огляду на предмет і підстави позову, висновок експертизи у цій справі є одним із належних та допустимих доказів щодо вирішення позовних вимог і для з`ясування обставин, що входять до предмета доказування та мають значення для справи, вбачається необхідність спеціальних знань. Судова експертиза, як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справи, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.
Таке процесуальне рішення не порушує принципу змагальності сторін та не обмежує право позивача на справедливий судовий розгляд, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування спеціальних знань для з`ясування обставин справи та вирішення позовних вимог.
Доводи скарги про те, що на вирішення експертів поставлені питання, які не є питаннями у сфері фінансово-економічного характеру колегія суддів відхиляє як безпідставні оскільки вказана спростовується орієнтовним переліком питань для такої експертизи зазначених в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 року №53/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 р. за №705/3145 (із подальшими змінами).
Твердження апелянта про те, що відповіді на поставлені питання наявні в доказах наявних в матеріалах справи колегія суддів не бере до уваги оскільки апелянт фактично здійснює оцінку доказів по справі, що є дискредитаційними повноваженнями суду. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка доказів здійснюється судом в сукупності та при ухваленні рішення, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Оскільки необхідність проведення експертизи у справі належним чином обґрунтована і буде сприяти встановленню істини у справі, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення судом норм процесуального права відсутні.
Таким чином доводи викладені у апеляційній скарзі висновки суду не спростовують. Тому апеляційну скаргу, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України належить залишити без задоволення, а ухвалу суду – залишити без змін.
Оскільки предметом апеляційного перегляду не було рішення по суті справи, підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,–

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» —  залишити без задоволення.
Ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 березня 2026 року про призначення судової економічної експертизи — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені «30» червня 2026 року.
Повний текст постанови складено «09» липня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров