ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 705/2159/19
провадження № 61-13491св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Воробйової І. А., Гудими Д. А., Дундар І. О., 
Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:
заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,
суб?єкт оскарження - начальник Уманського відділу державної виконавчої служби у м. Умані та Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзовський Олександр Олександрович,
заінтересована особа (боржник) - Приватне підприємство «Центр-Монтаж-Енерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2025 року у складі судді Сивоконя С. С. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року 
у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст заявлених вимог

27 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність начальника Уманського відділу державної виконавчої служби у м. Умані та Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 
(далі - Уманський ВДВС) Гудзовського О. О.

Скарга мотивована тим, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року у справі № 705/2159/19 визнано незаконним та скасовано наказ Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго») від 03 липня 2019 року № 25 про припинення трудового договору (контракту) з юрисконсультом 
ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго»; стягнено з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 липня 2019 року до 17 березня 2025 року в розмірі 346 882,80 грн, з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України; рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 до Уманського ВДВС подала заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Шполянського районного суду Черкаської області № 705/2159/19 від 02 квітня 2025 року.

24 квітня 2025 року головний державний виконавець Паливода О. П. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з ідентифікатором доступу НОМЕР_2 та надав боржнику три дні для виконання рішення суду.

27 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. подала скаргу в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 25 липня 2025 року № 85673/7 начальник Уманського ВДВС Гудзовський О. О. надав відповідь, яка, на думку заявника, є доказом невиконання вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», 
а саме не розглянуто скаргу в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та не прийнято рішення у передбаченому законодавством порядку.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила визнати протиправною бездіяльність начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. щодо невиконання вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» за наслідком розгляду скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 27 червня 2025 року, поданої у виконавчому провадженні 
№ НОМЕР_1; зобов`язати начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. розглянути скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 
27 червня 2025 року, поданої у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 
в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 18 серпня 
2025 року, з урахуванням ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2025 року про виправлення описки, в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що з поданої скарги не вбачається протиправної бездіяльності начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. Звертаючись зі скаргою на бездіяльність начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О., заявник не вказує, які саме дії повинен вчинити начальник відділу щодо виконання судового рішення, враховуючи ту обставину, що рішення, в частині негайного виконання виконане 29 травня 2025 року, та не вказує, яке право заявника порушено. Предметом поданої скарги не є оскарження дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо закінчення виконавчого провадження.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року 
в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , про постановлення окремої ухвали відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2025 року - без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд зазначив, що скарга заявника, адресована начальнику Уманського ВДВС, не відповідає вимогам пункту 5 частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу в межах наданих йому повноважень 
у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян» надав відповідь, а тому суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Суд частково погодився з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково послався на те, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 з ідентифікатором доступу НОМЕР_2 рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 17 березня 2025 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго» в частині негайного виконання виконане 29 травня 2025 року, що підтверджується актом державного виконавця від 29 травня 2025 року та наказами про поновлення на роботі, оскільки вказані обставини не 
є предметом розгляду скарги в межах цього провадження, разом з тим, зазначені недоліки не вплинули на правильність висновків суду першої інстанції по суті розгляду скарги.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

28 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року, 
а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що у тексті ухвали суду першої інстанції різняться дати звернення заявника до суду із скаргою, суд першої інстанції одночасно розглянув скаргу щодо двох різних суб`єктів: начальника Уманського ВДВС і начальника управління. Заявник указує, що їй не відомі мотиви суду першої інстанції, оскільки в ухвалі зазначено набір тексту, який містить суцільні суперечки. Суд першої інстанції не надав оцінки доводам заявника щодо невиконання начальником Уманського ВДВС вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Скарга від 27 червня 2025 року на дії державного виконавця, яка подана начальнику Уманського ВДВС, відповідала вимогам Закону. Заявник також вказує, що представник Уманського ВДВС Паливода О. П. не є належним суб`єктом спірних правовідносин, а тому не могла приймати участь у справі.

Доводи інших учасників справи

15 грудня 2025 року ПП «Центр-Монтаж-Енерго» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року - без змін.

Відзив мотивований тим, що заявник у скарзі не вказує, які саме дії повинен вчинити начальник відділу щодо виконання судового рішення, враховуючи ту обставину, що рішення в частині негайного виконання виконано, та не вказує, яке право порушене. Вказує про зловживання заявником процесуальними правами. 

Рух касаційної скарги та матеріалів справи
Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зі Шполянського районного суду Черкаської області.

25 грудня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи 

Шполянський районний суд Черкаської області рішенням від 17 березня 
2025 року у справі № 705/2159/19: 
визнав незаконним та скасував наказ ПП «Центр-Монтаж-Енерго» від 
03 липня 2019 року № 25 про припинення трудового договору (контракту) 
з юрисконсультом ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; 
поновив ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта ПП «Центр-Монтаж-Енерго»; 
стягнув з ПП «Центр-Монтаж-Енерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 липня 2019 року до 17 березня 2025 року в розмірі 346 882,80 грн, з відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України; 
рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустив до негайного виконання.

24 квітня 2025 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції 
(м. Київ) Паливоди О. П. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та надано боржнику три дні для виконання рішення суду.

27 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася зі скаргою до начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. 
в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у якій просила провести перевірку законності дій під час здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_1 посадових осіб відділу державної виконавчої служби 
у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з примусового виконання виконавчого листа Шполянського районного суду Черкаської області від 02 квітня 2025 року № 705/2159/19 в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5). Винести постанову за результатом перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1.

За результатом розгляду скарги начальник Уманського ВДВС 
Гудзовський О. О. листом від 25 липня 2025 року № 85673/7 повідомив заявника, що дії державного виконавця спрямовані на виконання судового рішення, вчинені в рамках чинного законодавства, відповідно до встановленого Законом порядку, без будь-яких порушень законних інтересів сторін виконавчого провадження, тобто в порядок і спосіб, що передбачені Законом.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону повною мірою не відповідають.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник вказував, що начальник Уманського ВДВС Гудзовський О. О. не виконав вимоги статті 74 Закону України «Про виконавче провадження, доказом чого є лист від 25 липня 2025 року 
№ 85673/7.

Отже, предметом розгляду цієї справи є дія / бездіяльність начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. щодо виконання вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» за зверненням представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 27 червня 2025 року.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), 
що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Результат аналізу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, за наслідками розгляду скарги стягувача на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця наділений правом, а не обов`язком, виносити відповідну постанову і тільки в тому випадку якщо відповідні дії, рішення чи бездіяльність суперечать вимогам закону.

Згідно зі статтею 447^1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З відповіді начальника Уманського ВДВС Гудзовського О. О. від 25 липня 
2025 року № 85673/7 відомо, що він у межах повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» розглянув скаргу та за встановленими обставинами надав відповідь на скаргу ОСОБА_2 .

Оскільки за результатом розгляду скарги ОСОБА_2 під час здійснення перевірки законності дій у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, начальник Уманського ВДВС Гудзовський О. О. встановив, що дії державного виконавця спрямовані на виконання судового рішення та вчинені в межах законодавства і відповідно до встановленого законом порядку, без будь-яких порушень інтересів сторін виконавчого провадження, підстав для винесення постанови відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в нього не було.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що начальник Уманського ВДВС Гудзовський О. О. під час розгляду скарги ОСОБА_2 діяв у межах та спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Порушень ним Закону України «Про виконавче провадження» Верховний Суд не встановив.

Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, по суті дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її задоволення, проте помилився щодо мотивів відмови, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення слід змінити у мотивувальних їх частинах та викласти їх в редакції цієї постанови.

Крім того, помилковим є посилання апеляційного суду на Закон України «Про звернення громадян», оскільки цей закон не підлягає застосуванню у цій справі.

Аргументи заявника про те, що у тексті ухвали суду першої інстанції різняться дати звернення заявника до суду із скаргою, а також те, що в ухвалі вказано начальника відділу і начальника управління, не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а є опискою суду, що не призвело до неправильного вирішення справи.

Аргументи заявника про те, що представник Уманського ВДВС Паливода О. П. не є належним суб`єктом спірних правовідносин, а тому не могла брати участь у справі, є безпідставними, оскільки участь Паливоди О. П. як представника Уманського ВДВС у цій справі не вплинула на права та інтереси заявника.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають зміні у мотивувальних частинах з викладенням їх у редакції цієї постанови.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про зміну судових рішень лише 
в мотивувальних частинах, що не вплинуло на обсяг вирішених вимог, розподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України суд касаційної інстанції не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  задовольнити частково.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 серпня 
2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 жовтня 
2025 року змінити, викласти їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | І. А. Воробйова
| Д. А. Гудима
| І. О. Дундар
| В. М. Коротун