Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/3194/26
провадження № 2-а/650/31/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
у складі: головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю: секретаря судового засідання Завістовської Л.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову № R353706 від 13 лютого 2026 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
На обґрунтування позову зазначено, що згідно з довідкою ВЛК від 16.06.2025 позивач був тимчасово непридатним до військової служби з повторним оглядом 20.08.2025. Після цієї дати він продовжував лікування та обстеження, а повторний огляд ВЛК пройшов 13.02.2026. Позивач вважає, що стан здоров`я та лікування були поважною причиною непроходження повторного огляду у визначений строк, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Крім того, позивач посилався на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, вказуючи, що його належним чином не повідомили про дату, час і місце розгляду справи, участі у розгляді він не брав, копію постанови своєчасно не одержав, а про її існування дізнався 11.05.2026 після звернення державного виконавця у межах виконавчого провадження.
Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував. Вказав, що згідно з довідкою ВЛК від 16.06.2025 позивач був визнаний тимчасово непридатним до військової служби до 20.08.2025, однак повторний медичний огляд у встановлений строк не пройшов. Порушення було виявлено 13.02.2026 під час уточнення військово-облікових даних. Цього ж дня позивач пройшов повторний огляд ВЛК.
Відповідач також зазначив, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено шляхом направлення 10.02.2026 рекомендованого поштового відправлення за адресою його зареєстрованого місця проживання. До відзиву долучено копію повідомлення про розгляд справи, опис вкладення та розрахунковий документ оператора поштового зв`язку.
Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доводам сторін і доказам у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих документах, а також виконувати інші обов`язки, установлені законодавством у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.
З матеріалів справи вбачається, що довідкою військово-лікарської комісії № 2025-0616-1047-2134-3 від 16.06.2025 щодо ОСОБА_1 визначено тимчасову непридатність до військової служби з повторним оглядом 20.08.2025. Отже, позивачу була відома необхідність повторного проходження медичного огляду та конкретна дата такого огляду.
При цьому повторний медичний огляд позивач фактично пройшов лише 13.02.2026, що підтверджується довідкою ВЛК № 2026-0213-1220-1028-0 від 13.02.2026. Таким чином, установлений попередньою постановою ВЛК строк повторного огляду дотримано не було.
Надані позивачем медичні документи підтверджують, що він проходив лікування та обстеження у різні періоди після 20.08.2025, зокрема у жовтні, листопаді та грудні 2025 року. Разом із тим ці документи самі по собі не підтверджують об`єктивної неможливості пройти повторний огляд саме 20.08.2025 або безпосередньо у визначений ВЛК строк, а також не містять відомостей про звернення позивача до ТЦК та СП із заявою про перенесення огляду чи про повідомлення ним відповідача про наявність документально підтверджених обставин, які унеможливлювали своєчасне проходження ВЛК.
Суд враховує, що абзацом одинадцятим ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до поважних причин неприбуття віднесено, зокрема, хворобу громадянина або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк, за умови їх підтвердження документами відповідних уповноважених органів, установ та організацій. Отже, саме наявність хвороби як такої не є безумовною підставою для невиконання встановленого обов`язку; необхідним є підтвердження того, що конкретний стан здоров`я об`єктивно позбавляв особу можливості виконати обов`язок у визначений строк.
Такий підхід узгоджується з практикою П`ятого апеляційного адміністративного суду, який у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення мобілізаційного законодавства виходить із необхідності оцінювати наявність у особи встановленого законом обов`язку, факт його невиконання та наявність належних і допустимих доказів поважних причин. Зокрема, у постанові від 04.08.2023 у справі № 522/4607/23 апеляційний суд залишив без змін рішення про відмову в задоволенні позову, зазначивши, що невиконання військовозобов`язаним визначеного обов`язку за умови належного сповіщення і відсутності підтверджених поважних причин утворює склад правопорушення у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Суд також бере до уваги правовий підхід П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо оцінки доказів у справах, пов`язаних із ВЛК: суд не підміняє військово-лікарську комісію та не здійснює власну медичну оцінку стану здоров`я особи, а перевіряє дотримання встановленої процедури та належність доказів, що підтверджують юридично значимі обставини. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах цього суду щодо спорів, пов`язаних із результатами та порядком проходження ВЛК.
Стосовно доводів про неповідомлення про розгляд справи суд зазначає таке. Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, як правило, розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За її відсутності справа може бути розглянута, якщо є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про відкладення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 10.02.2026 на адресу зареєстрованого місця проживання позивача направлено повідомлення про розгляд справи 13.02.2026 о 10:00. Факт направлення підтверджується описом вкладення та розрахунковим документом оператора поштового зв`язку. Будь-яких доказів того, що позивач повідомляв ТЦК та СП про іншу адресу для листування або про неможливість отримання кореспонденції за зареєстрованою адресою, матеріали справи не містять.
Оцінюючи цей довід, суд виходить із того, що сам по собі факт неотримання адресатом поштового відправлення не може автоматично свідчити про протиправність дій суб`єкта владних повноважень, якщо останній вжив передбачених законом заходів для повідомлення особи за відомою йому належною адресою, а особа не надала доказів недобросовісності або навмисного ухилення органу від забезпечення її процесуальних прав.
При цьому суд враховує практику П`ятого апеляційного адміністративного суду, відповідно до якої вирішальним при оцінці дотримання права на участь у розгляді справи є не формальна відсутність особи, а наявність у матеріалах належних доказів вчинення уповноваженим органом дій, спрямованих на її своєчасне повідомлення, а також відсутність клопотань про відкладення розгляду. Водночас у випадках, коли доказів повідомлення немає або вони не дають можливості встановити адресата повідомлення, така обставина розцінюється апеляційним судом на користь особи, яка притягається до відповідальності. У цій справі суд вважає, що надані відповідачем поштові документи у сукупності з повідомленням про розгляд справи підтверджують вчинення відповідачем дій, спрямованих на повідомлення позивача.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
У даній справі відповідач надав суду оскаржувану постанову, матеріали щодо визначеного строку повторного ВЛК, відомості про дату фактичного повторного огляду, а також документи щодо направлення позивачу повідомлення про розгляд справи. Сукупність цих доказів, на переконання суду, є достатньою для висновку про те, що відповідач довів обставини, покладені в основу оскаржуваної постанови.
Натомість позивач не надав доказів, які б спростовували сам факт установлення йому повторного огляду на 20.08.2025, підтверджували проходження такого огляду у визначений строк або безпосередньо засвідчували об`єктивну неможливість його проходження саме у цей період. Медичні документи, що стосуються подальшого лікування, не усувають факту невиконання встановленого обов`язку у визначений строк.
Суд також враховує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 04.08.2023 у справі № 522/4607/23 виходив із того, що відмова від виконання або фактичне невиконання встановленого мобілізаційним законодавством обов`язку не припиняє самого обов`язку, а доведеність порушення оцінюється за сукупністю матеріалів адміністративної справи. Разом з тим у постанові від 25.11.2025 у справі № 523/8141/25 апеляційний суд підкреслив необхідність наявності належних доказів усіх елементів складу правопорушення. У цій справі, на відміну від обставин, за яких апеляційний суд скасовував постанови ТЦК, відповідачем надані документи, які дозволяють установити конкретний обов`язок позивача, строк його виконання та факт невиконання.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що підстав для скасування постанови № R353706 від 13.02.2026 не встановлено, а доводи адміністративного позову не спростовують висновків відповідача про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За таких обставин адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 9, 210-1, 235, 245, 268, 280 КУпАП, суд,
В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити повністю.
Постанову № R353706 від 13 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, – залишити без змін.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 серпня 2026 року.

Суддя:     _______________   О.О. Сікора