ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 803/746/15-а пров. № А/857/23465/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Затолочного В.С., Судової – Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року про відмову в роз`ясненні судового рішення, постановлену суддею Каленюк Ж.В. у м. Луцьку о 11:38, повний текст якої складений 02 квітня 2026 року, у справі № 803/746/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Волинській області, Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Волинській області, Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у цій справі позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 16 березня 2015 року №189-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області з 17 березня 2015 року; стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 419990,70 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5809,12 грн звернено до негайного виконання.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №803/746/15-а змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції: стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Волинській області в ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1128963,49 грн; в решті рішення залишено без змін.
Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2023 року судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині поновлення позивача на посаді залишено без змін, але скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і виключно в цій частині справу направлено на новий розгляд.
23 березня 2026 року Державна податкова служба України звернулась до Волинського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 23 грудня 2020 року в частині припису про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області з 17 березня 2015 року.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 року у задоволенні заяви Державної податкової служби України про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі відмовлено.
Не погоджуючись з цією ухвалою суду першої інстанції, Державна податкова служба України звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити постанову, яким надати роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року.
Згідно доводів скаржника, постановою Верховного Суду від 01 червня 2023 року рішення Волинського ОАС від 23 грудня 2020 року та постанову Восьмого ААС від 02 червня 2021 року скасовано лише в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу, а в частині поновлення позивача на посаді ці судові рішення залишено без змін. Тобто, остаточним та обов`язковим до виконання є судовий припис про поновлення ОСОБА_1 саме на посаді заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області з 17 березня 2015 року.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відмовляючи у задоволенні заяви ГУ ДПС у Волинській області про роз`яснення судового рішення суд першої інстанції виходив із того, що резолютивна частина рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року є чіткою, зрозумілою та не допускає неоднозначного тлумачення.
Однак, підставою для роз`яснення судового рішення є саме припинення публічного права Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області як юридичної особи, тоді як у процесі виконання рішення суду вже виник окремий спір щодо того, чи є видання ДПС наказу про поновлення достатнім та належним виконанням рішення в частині поновлення на посаді. 
Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення його недоліків є його неясність, невизначеність. Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Слід зазначити, що роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, суд лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.
У пункті 19 вказаної Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Проаналізувавши у взаємозв`язку з мотивами поданої Державної податкової служби України заяву про роз`яснення рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020, постанови Верховного Суду від 01 червня 2023 року, якою рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2021 року скасовано лише в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу та в частині поновлення позивача на посаді судові рішення суду першої та апеляційної інстанції залишено без змін, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи ДПС України не стосуються питання незрозумілості/нечіткості цієї постанови суду.
У своїй заяві заявник зауважив, що в.о. голови Державної податкової служби України видано наказ від 11 червня 2024 року №640-о, яким ОСОБА_1 поновлено з 17 березня 2015 року на посаді заступника начальника Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що резолютивна частина рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі № 803/746/15-а, з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року та постанови Верховного суду від 01.06.2023 року, містить чіткі, зрозумілі та однозначні формулювання, що, у свою чергу, не створює жодних перешкод у його розумінні.
Також суд першої інстанції слушно вказав на те, що по суті подання Державною податковою службою України заяви зумовлене не необхідністю роз`яснення судового рішення, а спрямоване на отримання роз`яснення порядку його виконання, з вказівкою на те, які дії організаційного характеру по відношенню до поновленого працівника (позивача) необхідно вчинити у зв`язку із припиненням Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області.
Фактично заявник у заяві просить вирішити питання, які не стосуються роз`яснення судового рішення в розумінні ст. 254 КАС України.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення. Процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Надання правових порад щодо дій учасників справи після ухвалення судового рішення не відповідає меті роз`яснення та у межах процедури роз`яснення судового рішення є неможливим.
Як наслідок, суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 803/746/15-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя | | І. В. Глушко
судді | | В. С. Затолочний
| | Н. М. Судова-Хомюк