П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2026 року м. Київ

Справа № 753/14162/25
Провадження № 22-ц/824/8836/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач  Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»
відповідач  ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Білоногом Олександром Олеговичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позов було мотивовано тим, що 26.09.2021 року між ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору № 10-01/2023 факторингу від 10.01.2023 року, та  ОСОБА_1 26.09.2021 року був укладений Договір про споживчий кредит № 4303663 (індивідуальна частина), пропонованих ТзОВ «Мілоан» умов кредитування, за якими ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 26.10.2021 року, на споживчі потреби, зі сплатою відсотків 1,256% річних, 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, також зі сплатою комісії 500 грн. 00 коп., на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 10.01.2023 року (дату відступлення права вимоги) загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором становить 63 390 грн. 00 коп., яка складається із таких складових: 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основим зобов`язанням (тіло кредиту), 52 890 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 500 грн.00 клп. - заборгованість за комісією.
Окрім того, 07.10.2021 року між ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору № 10-01/2023 факторингу від 10.01.2023 року, та  ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 101394120 (індивідуальна частина), пропонованих ТзОВ «Мілоан» умов кредитування, за якими ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 5 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 06.11.2021 року, на споживчі потреби, зі сплатою відсотків 4, 0% річних, 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 10.01.2023 року (дату відступлення права вимоги) загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором становить 29 515 грн. 00 коп., яка складається із таких складових: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основим зобов`язанням (тіло кредиту), 24 515 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом.
Всього заборгованість за двома кредитними договорами становить 92 905 грн. 00 коп.
Відповідно до умов укладених договорів вони складаються із анкети - заяви позичальника, Договорів, Додатків до Договорів, які складають їх невід`ємну частину, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, тобто умов та правил кредитування, пропонованих ТзОВ «Мілоан».
РішеннямДарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Коллект Центр», код ЄДРПОУ - 44276926, 92 905 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитними договорами, 2 422 грн. 40 коп. - судового збору, 5 000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу, всього - 97 905 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот п`ять) коп. 40 (сорок) коп.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідача було ознайомлено з усіма умовами, запропонованими Банком і за допомогою електронного цифрового підпису ним було підписано умови та правила надання фінансових послуг в ТОВ «Мілоан» та тарифи саме на тих умовах, які діяли на момент підписання та були запропоновані Банком.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Білоног Олександр Олегович, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити частково.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував строк дії кредитних договорів, а саме те, що договір про споживчий кредит № 4303663 було укладено строком на 30 днів до 26 жовтня 2021 року, а договір про споживчий кредит № 101394120 - строком на 30 днів до 06 листопада 2021 року.
Заявник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув проценти за користування кредитами, нараховані поза межами погодженого сторонами строку кредитування, хоча після спливу строку кредитування право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється.
В апеляційній скарзі відповідачка не заперечує факту отримання кредитних коштів, однак вважає, що з неї може бути стягнута лише заборгованість у межах строку дії кредитних договорів, а саме: за договором про споживчий кредит № 4303663 від 26 вересня 2021 року 12 390,00 грн, що складається з 10 000,00 грн тіла кредиту, 1 890,00 грн процентів за користування кредитом та 500,00 грн комісії; за договором про споживчий кредит № 101394120 від 07 жовтня 2021 року 5 945,00 грн, що складається з 5 000,00 грн тіла кредиту та 945,00 грн процентів за користування кредитом.
19 березня 2026 року Київським апеляційним судом витребувано матеріали справи № 753/14162/25 з Дарницького районного суду м. Києва.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Білоногом О.О., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року у справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 липня 2026 року справу призначено до розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилається на те, що відповідачка погодила умови кредитних договорів, у тому числі умови щодо нарахування процентів та пролонгації, а також не надала власного контррозрахунку заборгованості.
Згідно з частиною тринадцятою ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено у, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступноговисновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлено, шо 26.09.2021 року між ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору № 10-01/2023 факторингу від 10.01.2023 року, та  ОСОБА_1 26.09.2021 року був укладений Договір про споживчий кредит № 4303663 (індивідуальна частина, пропонованих ТзОВ «Мілоан» умов кредитування, за якими ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 26.10.2021 року на споживчі потреби, зі сплатою відсотків 1,256% річних, 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а також зі сплатою комісії 500 грн. 00 коп., на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.33-46).
Окорім того, 07.10.2021 року між ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору № 10-01/2023 факторингу від 10.01.2023 року, та  ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит № 101394120 (індивідуальна частина), пропонованих ТзОВ "Мілоан" умов кредитування, за якими ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 5 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 06.11.2021 року на споживчі потреби, зі сплатою відсотків 4, 0% річних, 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.47-121).
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 10.01.2023 року (дату відступлення права вимоги) загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором № 4303663 становить 63 390 грн. 00 коп., яка складається із таких складових: 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основим зобо`язанням (тіло кредиту), 52 890 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 500 грн.00 коп. - заборгованість за комісією, за кредитним договором 101394120 становить 29 515 грн. 00 коп., яка складається із таких складових: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основим зобов`язанням (тіло кредиту), 24 515 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом.
Всього заборгованість за двома кредитними договорами становить 92 905 грн. 00 коп.
Відповідно до розрахунків заборгованостей, проведених ТзОВ «Мілоан», встановлено отримання відповідачем послуг ТОВ "Мілоан".
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом 10.01.2023 року (дату відступлення права вимоги) загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором № 4303663 становить 63 390 грн. 00 коп., яка складається із таких складових: 10 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основим зобов`язанням (тіло кредиту), 52 890 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 500 грн.00 клп. - заборгованість за комісією, а за кредитним договором № 101394120 - 29 515 грн. 00 коп., яка складається із таких складових: 5 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основим зобов`язанням (тіло кредиту), 24 515 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; всього заборгованість за двома кредитними договорами становить 92 905 грн. 00 коп. (а.с.33-121).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4303663.
Відповідно до пункту 1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання у порядку та строки, визначені договором.
Відповідно до пункту 1.2 договору про споживчий кредит № 4303663 сума кредиту становить 10 000,00 грн.
Згідно з пунктом 1.3 цього договору кредит надається строком на 30 днів з 26 вересня 2021 року.
Пунктом 1.4 договору визначено термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 26 жовтня 2021 року.
Відповідно до пункту 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, становлять 2 390,00 грн.
Пунктом 1.5.1 договору передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 500,00 грн.
Пунктом 1.5.2 договору передбачено проценти за користування кредитом у розмірі 1 890,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6 договору визначено стандартну базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Таким чином, за умовами договору про споживчий кредит № 4303663 у межах первісного строку кредитування, який тривав до 26 жовтня 2021 року, загальний розмір грошового зобов`язання відповідачки складав 12 390,00 грн, з яких 10 000,00 грн тіло кредиту, 1 890,00 грн проценти за користування кредитом, 500,00 грн комісія за надання кредиту.
Крім того, 07 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101394120.
Відповідно до пункту 1.1 договору № 101394120 кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у порядку та строки, визначені договором.
Згідно з пунктом 1.2 договору сума кредиту становить 5 000,00 грн.
Відповідно до пункту 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 07 жовтня 2021 року.
Пунктом 1.4 договору визначено термін повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 06 листопада 2021 року.
Пунктом 1.6 договору визначено стандартну базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Отже, строк кредитування за договором № 4303663 закінчився 26 жовтня 2021 року, а строк кредитування за договором № 101394120 06 листопада 2021 року.
Відповідно до пункту 2.2.2 кожного з кредитних договорів нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування, з урахуванням можливих пролонгацій, на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 договору.
Зі змісту наведеного пункту вбачається, що сторони пов`язали право кредитодавця нараховувати проценти саме зі строком кредитування або належним чином оформленим строком пролонгації, а не з будь-яким необмеженим у часі періодом неповернення кредиту.
Відповідно до пункту 2.2.3 договорів проценти нараховуються за стандартною базовою ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, крім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності чи спеціальних пропозицій процентна ставка протягом первісного строку кредитування є нижчою від стандартної базової ставки.
Разом з тим вказана умова договорів також пов`язує нарахування процентів із періодом строку кредитування або строком його належної пролонгації, а не з періодом прострочення після закінчення строку кредитування.
Пунктом 2.3.1 договорів передбачено, що продовження визначеного пунктом 1.3 договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних базових умовах.
Згідно з пунктом 2.3.1.1 договорів пролонгація на пільгових умовах передбачає право позичальника неодноразово продовжувати строк кредитування за умови виконання ним дій, визначених правилами надання фінансових кредитів, зокрема шляхом вибору доступних умов пролонгації та здійснення відповідних платежів.
Пунктом 2.3.1.2 договорів передбачено пролонгацію на стандартних базових умовах. За змістом цього пункту позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, однак загальний період такої пролонгації на стандартних базових умовах не може перевищувати 60 днів.
Отже, навіть за буквального тлумачення умов договорів можливість стандартної пролонгації не є безстроковою та не надає кредитодавцю права нараховувати проценти протягом декількох років після спливу первісного строку кредитування.
Відповідно до пункту 2.3.2 договорів розділ 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини, яка полягає, зокрема, у здійсненні платежів позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах або у продовженні користування кредитними коштами після спливу строку кредитування.
Після настання таких обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, термін повернення кредиту та сплати винагороди, змінюються пропорційно строку пролонгації, а нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, який розміщується в особистому кабінеті позичальника.
Водночас матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що після 26 жовтня 2021 року за договором № 4303663 та після 06 листопада 2021 року за договором № 101394120 строк кредитування був продовжений на весь період, за який позивачем нараховано проценти.
Позивачем не надано доказів погодження відповідачкою оновлених графіків платежів, доказів здійснення нею платежів з метою пролонгації, доказів належного повідомлення про нові строки повернення кредиту, а також доказів того, що строк кредитування за кожним із договорів був правомірно продовжений до дати, станом на яку позивач здійснив нарахування процентів.
Сам факт неповернення кредитних коштів після закінчення строку кредитування не може вважатися належним і достатнім доказом волевиявлення позичальника на продовження строку кредитування, оскільки після спливу строку повернення кредиту поведінка боржника набуває ознак прострочення виконання грошового зобов`язання, а не правомірного користування кредитом у межах регулятивного договірного правовідношення.
Такий висновок узгоджується з пунктом 2.4.1 договорів, відповідно до якого позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4 договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
Відповідно до пункту 2.4.2 договорів, якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4 договору.
Отже, умови договорів розмежовують два різні правові режими: правомірне користування кредитними коштами у межах строку кредитування або належної пролонгації та прострочення виконання грошового зобов`язання після завершення такого строку.
Пунктом 4.2 договорів передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, має право нарахувати проценти за стандартною базовою ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору, як проценти за порушення грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. У разі нарахування таких процентів ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а обов`язок позичальника щодо їх сплати настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Разом з тим позивачем не доведено, що заявлена до стягнення сума процентів є саме процентами відповідальності за прострочення грошового зобов`язання в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а не процентами за користування кредитом у межах статті 1048 Цивільного кодексу України.
Матеріали справи не містять належної вимоги кредитодавця про сплату процентів саме як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання за пунктом 4.2 договорів, а також окремого розрахунку таких процентів із визначенням їх правової природи, періоду, бази нарахування та моменту виникнення обов`язку їх сплати.
За таких обставин посилання позивача на пункт 4.2 договорів не може бути підставою для стягнення з відповідачки процентів, нарахованих після спливу строку кредитування, як звичайної плати за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки, фіксована або змінювана, та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що проценти за користування кредитом є платою за правомірне користування коштами протягом погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу такого строку правовідносини сторін переходять з регулятивної площини у сферу охоронних правовідносин, пов`язаних із простроченням виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, після спливу строку кредитування кредитодавець не позбавлений права на захист свого майнового інтересу, однак такий захист повинен здійснюватися у спосіб, передбачений для охоронних правовідносин, а не шляхом подальшого нарахування договірних процентів за користування кредитом як плати за правомірне користування коштами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що приписи статті 1048 Цивільного кодексу України щодо сплати процентів за користування позикою застосовуються у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу такого строку поведінка боржника не є правомірним користуванням коштами, а тому подальше невиконання грошового зобов`язання врегульовується нормами статті 625 Цивільного кодексу України.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року у справі № 910/18943/20 зроблено висновок про те, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно. За період до прострочення підлягають стягненню проценти від суми кредиту як плата за користування кредитом, а за період після прострочення проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Суд першої інстанції наведених положень закону, умов кредитних договорів та висновків Верховного Суду належним чином не врахував, унаслідок чого безпідставно погодився з розрахунком позивача в частині нарахування процентів після спливу строку кредитування.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що відповідачка не надала власного контррозрахунку, не спростовують висновків суду, оскільки суд зобов`язаний перевірити не лише арифметичну правильність розрахунку, а й правову підставу кожної складової заявленої до стягнення заборгованості.
Ненадання відповідачкою альтернативного розрахунку не звільняє позивача від обов`язку довести правомірність заявлених вимог, а суд від обов`язку перевірити, чи відповідає заявлений до стягнення розмір заборгованості умовам договору та нормам матеріального права.
Відповідно до частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки позивачем доведено факт укладення кредитних договорів та отримання відповідачкою кредитних коштів, однак не доведено наявність правових підстав для стягнення процентів, нарахованих після спливу строку кредитування, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
За договором про споживчий кредит № 4303663 від 26 вересня 2021 року підлягає стягненню 12 390,00 грн, що складається з 10 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 890,00 грн процентів за користування кредитом у межах строку кредитування та 500,00 грн комісії за надання кредиту.
За договором про споживчий кредит № 101394120 від 07 жовтня 2021 року, з урахуванням доводів та прохальної частини апеляційної скарги, підлягає стягненню 5 945,00 грн, що складається з 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 945,00 грн процентів за користування кредитом у межах строку кредитування.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр», становить 18 335,00 грн.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів, нарахованих після спливу строку дії кредитних договорів, слід відмовити, оскільки такі вимоги не відповідають умовам договорів, статтям 1048, 1049, 1054, 1056-1, 625 Цивільного кодексу України та правовим висновкам Верховного Суду щодо припинення права кредитодавця нараховувати договірні проценти після спливу строку кредитування.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог підлягає зміні також розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги заявлено на суму 92 905,00 грн, а задоволенню підлягають вимоги на суму 18 335,00 грн, позов задоволено приблизно на 19,74 відсотка.
Судом першої інстанції з відповідачки було стягнуто 2 422,40 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
З урахуванням часткового задоволення позову з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до задоволених вимог у розмірі 478,07 грн, а також витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 986,76 грн.
За подачу апеляційної скарги було сплачено 2 906,87 грн апеляційну скаргу задоволено на 80,26% а тому відповідно судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача у сумі 2 333,20 грн (2 906,87 * 80,26%).
Оскільки апеляційна скарга відповідачки підлягає частковому задоволенню, питання про розподіл судового збору за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги.
Ураховуючи викладене, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості та розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Білоногом Олександром Олеговичем - задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року скасувати в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами та в ці частині ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 18 335,00 грн, з яких:
за договором про споживчий кредит № 4303663 від 26 вересня 2021 року - 12 390,00 грн, що складається з 10 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 1 890,00 грн процентів за користування кредитом та 500,00 грн комісії за надання кредиту;
за договором про споживчий кредит № 101394120 від 07 жовтня 2021 року - 5 945,00 грн, що складається з 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 945,00 грн процентів за користування кредитом.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 478,07 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у сумі 986,76 грн.
Стягнути зі Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 333,20 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише з підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна