Справа №592/6759/26
Номер провадження 22-ц/816/2494/26
Категорія - 36

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Нестеренка М.В. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Щербаченко М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
у присутності:
представника позивача – Яременко Т.О.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Наш дім», подану представником Яременко Тетяною Олександрівною,
на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 червня 2026 року, у складі судді Шияновської Т.В., постановлену у місті Суми, повне судове рішення складене 03 червня 2026 року,
в цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Наш дім» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог заяви і ухвали суду першої інстанції 

ПП «Наш дім» звернулося до суду з позовом, сформованим у системі «Електронний суд» і просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість з оплати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.09.2020 по 31.12.2020 та з 01.12.2023 по 31.03.2026 у розмірі 14459,93 грн., сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою суду від 29.04.2026 по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
02.06.2026 представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подано письмові пояснення, згідно яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі сплатою ОСОБА_2 заборгованості з оплати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Заперечувала проти стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу.
03.06.2026 представником позивача Приватного підприємства «Наш дім» - Яременко Т.О. подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачами погашена заборгованість з оплати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком. Також представник позивача просила повернути судовий збір і стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 червня 2026 року провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Наш дім» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Повернуто Приватному підприємству «Наш дім» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 30452516) з Державного бюджету судовий збір у сумі 2662,40 грн, сплачений при поданні позову згідно з платіжною інструкцією № 527 від 26.03.2026. Стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 1000 грн. 00 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2026 року виправлено описку, допущену в ухвалі цього ж суду від 03 червня 2026 року, зокрема, третій абзац резолютивної частини викладено в редакції, відповідно до якої стягнуто у дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Наш дім» 1 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а в іншій частині ухвалу залишено без змін. 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
18 червня 2026 року представник позивача Приватного підприємства «Наш дім» – адвокат Яременко Т.О. подала апеляційну скаргу на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2026 року в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить скасувати ухвалу в цій частині та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у повному заявленому розмірі – 4000 грн (по 1000 грн з кожного відповідача).
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу з 4000 грн до 1000 грн, фактично зробивши це з власної ініціативи за відсутності клопотань трьох із чотирьох відповідачів про зменшення таких витрат та без доказів їх неспівмірності. Апелянт зазначає, що лише один із відповідачів звертався із відповідними поясненнями, а його представник не мав повноважень діяти в інтересах інших відповідачів, тому суд безпідставно поширив наслідки розгляду таких пояснень на всіх відповідачів. Крім того, суд неправильно застосував положення статей 137 та 142 ЦПК України, не врахував, що погашення заборгованості після відкриття провадження не є підставою для зменшення витрат, не навів належного мотивування причин їх зменшення, не врахував документальне підтвердження фактичного понесення витрат, судову практику щодо відшкодування аналогічних витрат та правові висновки Верховного Суду, які, на думку апелянта, виключають можливість зменшення витрат без належного клопотання іншої сторони та доведення їх неспівмірності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшли.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
01 вересня 2020 року між Приватним підприємством «Наш дім» як управителем та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Калина» укладено договір № 01/09 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до якого ПП «Наш дім» здійснювало управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 . 01 вересня 2021 року до зазначеного договору укладено додаткову угоду № 2, якою, зокрема, змінено розмір плати за послуги з управління багатоквартирним будинком.
22 квітня 2026 року ПП «Наш дім» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за періоди з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року та з 01 грудня 2023 року по 31 березня 2026 року у сумі 14 459,93 грн, а також судових витрат.
18 березня 2026 року між ПП «Наш дім» та адвокатом Яременко Тетяною Олександрівною укладено договір № 18.03-1 про надання правничої допомоги, предметом якого, зокрема, є підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та представництво інтересів клієнта у суді. На виконання зазначеного договору адвокатом виставлено рахунок-фактуру № 9 від 30 березня 2026 року на суму 4000 грн за підготовку та подання позовної заяви щодо квартири АДРЕСА_2 , складено акт приймання-передачі наданих послуг, а оплату послуг здійснено платіжною інструкцією № 3687 від 01 квітня 2026 року.
Після відкриття провадження у справі відповідачами погашено заборгованість у повному обсязі, у зв`язку з чим 03 червня 2026 року представник позивача звернулася до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, повернення сплаченого судового збору та стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 червня 2026 року провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, ПП «Наш дім» повернуто з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2662,40 грн та стягнуто у дольовому порядку з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
22 червня 2026 року ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми виправлено описку в резолютивній частині ухвали від 03 червня 2026 року шляхом зазначення, що витрати на професійну правничу допомогу стягуються на користь Приватного підприємства «Наш дім».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки апелянт оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині ухвала апеляційним судом не переглядається.
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному заявленому розмірі колегія суддів зазначає таке.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим положення ЦПК України визначають критерії, які підлягають застосуванню судом при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
У цій справі на підтвердження понесених витрат на професійнуправничу допомогу представником позивача до суду першої інстанції надано договір № 18.03-1 про надання правничої допомоги від 18 березня 2026 року, укладений між Приватним підприємством «Наш дім» та адвокатом Яременко Тетяною Олександрівною, відповідно до якого адвокат зобов`язалася здійснити підготовку, оформлення та подання позовної заяви про стягнення заборгованості, а також представництво інтересів клієнта у суді; акт приймання-передачі наданих послуг, яким підтверджено виконання адвокатом передбачених договором робіт та прийняття їх клієнтом; рахунок-фактуру № 9 від 30 березня 2026 року на суму 4000 грн та платіжну інструкцію № 3687 від 01 квітня 2026 року, що підтверджує оплату вартості наданої правничої допомоги.
Із змісту акта приймання-передачі наданих послуг за Договором № 18.03-1 про надання правничої допомоги від 30 березня 2026 року вбачається, що адвокат надала Приватному підприємству «НАШ ДІМ» правничу допомогу, яка полягала у наданні правових консультацій і роз`яснень, вивченні та аналізі документів клієнта, підготовці, оформленні та поданні до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а також вчиненні інших дій, необхідних для належного надання правничої допомоги у зазначеній справі. Вартість наданих послуг становила 4 000 грн, при цьому в акті зазначено, що послуги надано в повному обсязі, належної якості та в строки, визначені договором, а клієнт претензій щодо їх обсягу, якості та строків надання не має.
Надаючи оцінку вимогам позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт надання адвокатом правничої допомоги та її вартість, однак, застосувавши критерії реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат, врахувавши обсяг виконаних адвокатом робіт, складність справи, значення спору для сторін, зміст заперечень представника відповідачів, а також те, що позовні вимоги були фактично задоволені відповідачами після пред`явлення позову, дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.
Колегія суддів враховує, що предметом спору було стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 14 459,93 грн. Позовна заява підготовлена у типовій категорії справ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, не вимагала проведення судових засідань, дослідження значного обсягу доказів чи виконання адвокатом процесуальних дій, що потребували б значних витрат часу. Після відкриття провадження відповідачі добровільно погасили заборгованість, у зв`язку з чим представником позивача подано заяву про закриття провадження та вирішення питання про розподіл судових витрат.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн не відповідають критеріям реальності, необхідності і розумності.
Апеляційний суд зазначає, що відсутність клопотання іншої сторони про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю не позбавляє суд обов`язку перевірити заявлені до відшкодування витрати на відповідність іншим критеріям, визначеним процесуальним законом, а саме їх реальності, необхідності та обґрунтованості. Наявність чи відсутність заперечень іншої сторони має значення лише для застосування критерію співмірності, однак не виключає повноважень суду оцінити, чи підтверджено матеріалами справи фактичне надання зазначених в акті послуг та чи були вони необхідними для розгляду конкретної справи.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичне надання адвокатом окремих послуг, зазначених в акті приймання-передачі, а саме послуг із надання правових консультацій і роз`яснень. Сам по собі акт приймання-передачі містить лише загальне посилання на такі послуги без конкретизації їх змісту, обсягу, часу надання та результату, а інші матеріали справи не дають можливості встановити, що зазначені послуги фактично надавалися як самостійний вид професійної правничої допомоги.
Також не підтверджено матеріалами справи реальність надання зазначених в акті «інших дій, необхідних для належного надання правничої допомоги у зазначеній справі», оскільки не конкретизовано, які саме дії були виконані адвокатом, а матеріали справи не містять відомостей про вчинення будь-яких інших процесуальних чи юридично значущих дій, окрім підготовки та подання позовної заяви.
Разом із тим колегія суддів бере до уваги, що вивчення та аналіз документів клієнта, підготовка, оформлення та подання позовної заяви безпосередньо підтверджуються матеріалами справи та були необхідними для реалізації позивачем права на судовий захист.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000 грн не відповідають критеріям реальності, необхідності та розумності у повному обсязі. Водночас визначений судом першої інстанції розмір компенсації у сумі 1 000 грн не забезпечує належного відшкодування тих витрат, реальність і необхідність яких підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи характер спірних правовідносин, ціну позову, обсяг фактично підтверджених адвокатом робіт, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відсутність судових засідань, а також принципи реальності, необхідності, розумності та справедливості при розподілі судових витрат, колегія суддів вважає, що обґрунтованим та співмірним є відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.
Разом із тим доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення порядку їх стягнення заслуговують на увагу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при задоволенні позову до кількох відповідачів судові витрати не підлягають солідарному стягненню, а мають розподілятися між відповідачами відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька боржників, кожний із них повинен виконати свій обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Солідарний обов`язок виникає лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 541 ЦК України).
У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 461/5420/14-ц Верховний Суд, змінюючи судові рішення в частині розподілу судових витрат, зазначив про необхідність визначення конкретного розміру судового збору та витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з кожного відповідача окремо, а не загальної суми.
У цій справі суд першої інстанції визначив, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн підлягають стягненню у дольовому порядку з чотирьох відповідачів, однак не зазначив розмір витрат, що підлягає стягненню з кожного із них, що не забезпечує визначеності судового рішення.
Оскільки, відповідно до наведених висновків апеляційного суду, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає компенсації, становить 2000 грн, а відповідачів у справі четверо, з кожного з них на користь позивача підлягає стягненню по 500 грн.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині збільшення як загального розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з кожного із відповідачів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. Водночас апеляційний суд не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром таких витрат, оскільки він не забезпечує належного відшкодування тих витрат, реальність і необхідність яких підтверджується матеріалами справи.
Разом із тим доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному заявленому розмірі також не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріалами справи не підтверджено фактичне надання окремих послуг, зазначених в акті приймання-передачі, а саме правових консультацій і роз`яснень, а також інших дій, необхідних для належного надання правничої допомоги, зміст та обсяг яких не конкретизовано.
З урахуванням характеру спірних правовідносин, ціни позову, обсягу фактично підтверджених адвокатом робіт, порядку розгляду справи, а також критеріїв реальності, необхідності, розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що обґрунтованим є визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, у сумі 2 000 грн.
Оскільки відповідачів у справі четверо, а законом не передбачено їх солідарного обов`язку щодо відшкодування зазначених судових витрат, вони підлягають стягненню у дольовому порядку - по 500 грн з кожного відповідача.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, із збільшенням їх загального розміру до 2 000 грн та визначенням розміру частки кожного відповідача - по 500 грн.
Керуючись статтями 367-369, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Наш дім» задовольнити частково.
Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 червня 2026 з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду міста Суми від 22 червня 2026 року (про виправлення описки) в частині вирішення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу змінити, виклавши третій абзац ухвали в такій редакції:
«Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Приватного підприємства «Наш дім» витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 2000 грн, по 500 грн з кожного відповідача».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 28 липня 2026 року.

Головуючий - | М.В. Нестеренко

Судді: О.І. Собина 

М.В. Щербаченко