ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/44/26
27 липня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 28.11.2025 №262340032038, про відмову, ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та не зарахуванні строкової служби до страхового стажу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зарахувати строкову службу до страхового стажу, з 12.11.2025, з дати першочергового звернення до пенсійного органу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 21 листопада 2025 року повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. 
За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.11.2025 №262340032038, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою судді від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
27.01.2026 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що вік позивача на момент звернення становив 55 років 07 місяців, страховий стаж - 28 років 02 місяці 10 днів. Пільговий стаж на дату звернення відсутній. 
Зазначає, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно з військовим квитком НОМЕР_1 , оскільки згідно сканкопії військового квитка неможливо визначити дату видачі військового квитка, дату народження заявника, дати призову та звільнення в запас (зображення не чітке, розмите). 
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №03/595 від 10.07.2025, виданої Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної Адміністрації) "Київтеплоенерго", оскільки довідка надана не в повному обсязі. 
Вказує, що враховуючи те, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний страховий та пільговий стаж, правові підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 листопада 2025 року повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. 
За принципом екстериторіальності вказану заяву та додані до неї документи передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.11.2025 №262340032038.
Як слідує із вказаного рішення, вік позивача на момент звернення становить 55 років 07 місяців, страховий стаж - 28 років 02 місяці 10 днів. Пільговий стаж на дату звернення відсутній. 
За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно з військовим квитком НОМЕР_1 , оскільки згідно сканкопії військового квитка неможливо визначити дату видачі військового квитка, дату народження заявника, дати призову та звільнення в запас (зображення не чітке, розмите). 
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №03/595 від 10.07.2025, виданої Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної Адміністрації) "Київтеплоенерго", оскільки довідка надана не в повному обсязі.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Тобто розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-ІV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до пункту 2 статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Тобто підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є: досягнення певного віку, наявність загального і пільгового (спеціального) стажу роботи, наявність професій (посад) і виробництв у відповідному Списку, зайнятість працівника на цих роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.
Як слідує із записів трудової книжки позивача від 01.07.1990 серії НОМЕР_2 , останній з 25.06.1990 по 18.11.1999, з 04.07.2000 по 09.07.2001, з 01.08.2001 по 25.03.2002, з 04.07.2007 по 07.08.2007, з 09.02.2010 по 15.09.2017, з 02.10.2017 по 21.03.2018, з 02.04.2018 по 24.07.2018, з 15.08.2018 по 03.01.2020 працював та з 13.01.2020 продовжує працювати в різних підприємствах на посадах газоелектрозварником, електрогазозварником, електрозварником, газозварником.
Суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 23.12.2019 у справі №535/103/17, від 27.03.2020 у справі №607/1266/17, від 04.02.2021 у справі №127/16643/17 зазначив, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією.
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 розділом ХХХІІ "Загальні професії" передбачені посади: газозварники та їх підручні; зварники аргонної і атомно-вуглецевої зварки та електрозварники та їх підручні.
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 розділом ХХХІІІ "Загальні професії" передбачені посади: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 розділом ХХХІІІ "Загальні професії" передбачена посада електрогазозварники, зайняті на різанням та і ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 24.06.2016 №461, розділом XXXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" передбачені посади - електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.
Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Так, за результатами розгляду документів доданих до заяви, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно довідки №03/595 від 10.07.2025, виданої Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної Адміністрації) "Київтеплоенерго", оскільки довідка надана не в повному обсязі.
Щодо наведеного суд зазначає, що вказаною довідкою підтверджено факт роботи позивача в Структурному підрозділі "Київські теплові мережі" Комунального підприємства "Київтеплоенерго" на посаді електрогазозварника 5 розряду зайнятий газовим різанням та ручним дуговим зварюванням, в процесі якого виділяються шкідливі речовини не нижче 3 класу 1 ступеню небезпеки (фізичні та психофізичні фактори 3 класу 1 ступеню шкідливості), працює повний робочий день в шкідливих та важких умовах праці в резервуарах та підземних спорудах (теплові камери, колектори, підвальні приміщення), а також на мережах центрального опалення та гарячого водопостачання, за що отримує доплату та додаткову відпустку за професією електрогазозварника, що передбачена Списком № 2 розділу XXXIII - загальні професії (в усіх галузях господарства), код КП 7212 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки), за період 3 15.08.2018 до 03.01.2020 та з 13.01.2020 до 02.07.2025.
Зазначена довідка повністю за формою та змістом відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
А тому суд приходить до переконання про відсутність підстав для неврахування вищевказаних періодів до пільгового стажу позивача.
Щодо періодів роботи позивача на посадах газоелектрозварником, електрогазозварником, електрозварником, газозварником з 25.06.1990 по 18.11.1999, з 04.07.2000 по 09.07.2001, з 01.08.2001 по 25.03.2002, з 04.07.2007 по 07.08.2007, з 09.02.2010 по 15.09.2017, з 02.10.2017 по 21.03.2018, з 02.04.2018 по 24.07.2018 на інших підприємствах, суд зазначає наступне.
Так, в трудовій книжці позивача від 01.07.1990 серії НОМЕР_2 міститься запис про проведення атестації робочих місць та підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення, згідно зі Списком №2 у відповідності до наказу від 22.12.2010 №265.
Щодо інших періодів роботи щодо яких відсутні відомості про проведення атестації робочих місць суд зазначає, що нормами пункту 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Поряд з цим такий порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.
Окрім того, навіть за відсутності атестації робочого місця особа може претендувати на пільгову пенсії, якщо працювала за професією віднесеною до Списків №1 чи №2.
До такого переконання суд приходить з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Суд зауважує, що записи трудової книжки позивача містять достатні відомості про роботу (професії), які віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
З урахуванням наведеного, періоди роботи позивача на посадах газоелектрозварником, електрогазозварником, електрозварником, газозварником з 25.06.1990 по 18.11.1999, з 04.07.2000 по 09.07.2001, з 01.08.2001 по 25.03.2002, з 04.07.2007 по 07.08.2007, з 09.02.2010 по 15.09.2017, з 02.10.2017 по 21.03.2018, з 02.04.2018 по 24.07.2018 також підлягають зарахуванню до його пільгового стажу.
Окрім того зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає також і період служби в армії з 28.05.1988 по 10.05.1990, оскільки відповідний період підтверджується відомостями у військовому квитку серії НОМЕР_1 .
З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.11.2025 №262340032038, слід визнати протиправним та скасувати.
Поряд із цим суд зазначає, що згідно із статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.
Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного поновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період служби в армії з 28.05.1988 по 10.05.1990, до пільгового стажу роботи періоди роботи з 25.06.1990 по 18.11.1999, з 04.07.2000 по 09.07.2001, з 01.08.2001 по 25.03.2002, з 04.07.2007 по 07.08.2007, з 09.02.2010 по 15.09.2017, з 02.10.2017 по 21.03.2018, з 02.04.2018 по 24.07.2018, з 15.08.2018 по 03.01.2020 та з 13.01.2020 по 21.11.2025 (дату звернення до пенсійного органу із відповідною заявою про призначення пенсії) та повторно розглянути заяву позивача від 21.11.2025 з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір сплачений згідно квитанції від 31.12.2025 у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат адміністративний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23, у якій розглядалося судом касаційної інстанції питання щодо застосування норм права, відповідно до яких здійснюється визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподіл.
Тому, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Як слідує із матеріалів справи, 28.11.2025 між ТОВ "Центр правової допомоги Лівобережна" та ОСОБА_1 , укладено договір про надання правової допомоги/юридичних послуг.
У відповідності до п.3.1 вказаного договору, вартість послуг згідно переліку, зазначеного у п.1.2 договору становить 15000,00 грн.
Згідно з п.1.2 договору, перелік послуг, що надається: підготовка та подача позовної заяви до суду, підготовка проекту заяви до суду.
Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, тривалість розгляду справи судом, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 15000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг.
Тому, на переконання суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі є сума 2500,00 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.11.2025 №262340032038.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період служби в армії з 28.05.1988 по 10.05.1990, до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.06.1990 по 18.11.1999, з 04.07.2000 по 09.07.2001, з 01.08.2001 по 25.03.2002, з 04.07.2007 по 07.08.2007, з 09.02.2010 по 15.09.2017, з 02.10.2017 по 21.03.2018, з 02.04.2018 по 24.07.2018, з 15.08.2018 по 03.01.2020 та з 13.01.2020 по 21.11.2025 та повторно розглянути заяву позивача від 21.11.2025 з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 27 липня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ 14035769). 
Головуючий суддя Баб`юк П.М.