РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08.09.2026 | м. Івано-Франківськ | Справа № 909/714/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Поп`юк Я. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом керівника Івано-Франківської окружної прокуратури
в інтересах держави в особі ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ
до відповідача – БОГОРОДЧАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради",
про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 2,3721 га з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001, скасування державної реєстрації права власності відповідача на цю земельну ділянку, витребування земельної ділянки площею 1,2652 га,
за участю прокурора Гоголя В. В.,
представники учасників справи в судове засідання не з`явились,
ухвалив таке рішення.
1. Предмет позову.
Предметом позову є вимоги керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради до Богородчанської селищної ради:
– скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 площею 2,3721 га, з цільовим призначенням "16.00", виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру;
– скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку площею 2,3721 га з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2256842226204, номер відомостей про речове право 39866755 від 21.12.2020);
– витребувати у власність держави в особі Івано-Франківської обласної ради (ідентифікаційний код 00022510) із незаконного володіння Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області земельну ділянку площею 1,2652 га, у координатних межах та конфігурації накладення на землі лісового фонду згідно з координатами поворотних точок (№№ 1– 13).
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
2.1. Форма судочинства.
Суд згідно з ухвалою від 10.06.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
2.2. Склад учасників справи.
За клопотанням прокурора, викладеним у позовній заяві, відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" (ухвала від 10.06.2026).
2.4. Продовження строку підготовчого провадження.

Підготовче засідання, призначене на 04.08.2026, не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. На підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України згідно з ухвалою від 04.08.2026 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів – до 08.09.2026.
2.5. Повідомлення учасників справи та їх участь у судових засіданнях.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу. За приписами ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала про відкриття провадження у справі від 10.06.2026 та інші ухвали суду були внесені до автоматизованої системи документообігу суду та автоматично направлені в електронні кабінети учасників справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, сформованими в автоматизованій системі документообігу суду.
Отже, суд належним чином повідомляв учасників справи про дату, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 120, 121 ГПК України.
Учасники справи в судові засідання не з`являлися, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи не подавали.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
2.6. Подання заяв по суті справи.
Суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.06.2026 встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та всіх наявних доказів, що підтверджують заперечення проти позову, – п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали; позивачу і третій особі – строк для подання пояснень п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали. Відповідач відзиву на позов не подав. Позивач і третя особа пояснень не подали.
А тому згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.
3. Зміст заяв по суті справи.
3.1. Позовна заява від 05.06.2026 (вх. № 5290/26).
Прокурор зазначає, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 08.12.2020 № 38-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" та актом приймання-передачі від 08.12.2020 Богородчанській селищній раді передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 967,8036 га, у тому числі (порядковий номер 6 додатка до акта) земельну ділянку площею 2,3721 га з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 з цільовим призначенням "16.00 Землі запасу". Державну реєстрацію земельної ділянки здійснено 18.10.2013, державну реєстрацію права комунальної власності відповідача – 21.12.2020.
Стверджує, що інвентаризацію вказаної земельної ділянки як ділянки сільськогосподарського призначення проведено неправомірно, оскільки вона частково сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Комунального підприємства "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" (квартал 9, виділ 32 Глибоківського лісництва) та використовуються для ведення лісового господарства. Право постійного користування підтверджує рішенням Івано-Франківської обласної ради від 18.10.2001 № 537-22/2001 "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" та планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України).
Вказує, що погодження на зміну цільового призначення, добровільну відмову чи згоду на вилучення або відведення спірної земельної ділянки постійний землекористувач і Івано-Франківська обласна рада не надавали; проект землеустрою щодо зміни цільового призначення відсутній. Відмічає, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 1,4327 га рішенням державного кадастрового реєстратора від 15.08.2019 № РВ-2600779252019 відмовлено у державній реєстрації через перетин із земельною ділянкою з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001, площа з якою співпадає на 88,2688 %.
Ефективним способом захисту вважає витребування частини земельної ділянки з незаконного володіння відповідача в порядку віндикації (ст. 387, 388 ЦК України) з одночасним скасуванням державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Обґрунтовує наявність підстав для представництва інтересів держави (ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру") та подання позову в межах позовної давності з урахуванням її зупинення на час карантину і воєнного стану.
Позовні вимоги прокурор обґрунтовує, зокрема, приписами ст. 6, 14, 19, 131-1 Конституції України, ст. 3, 15-1, 18, 19, 20, 55, 56, 57, 79-1, 84, 116, 117, 122, 141, 142, 149, 150, 152, 156, 164, п. 24 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, ст. 1, 5, 7, 8, 16, 17, 30, 45, 47, 48, 54, 57, п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України, ст. 3, 15, 16, 181, 256, 261, 334, 387, 388, 391 ЦК України, ст. 1, 9, 22, 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", ст. 2, 3, 18, 26, 27, 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
4. Обставини справи, оцінка доказів.
Дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.
4.1. Формування та державна реєстрація спірної земельної ділянки.
Згідно з розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації від 01.08.2013 № 248 надано дозвіл на проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів району. За наказом Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області від 17.09.2013 № 101 надано дозвіл на проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності.
Технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с. Глибоке Глибоківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області виготовив 09.10.2013 Богородчанський районний виробничий відділ Івано-Франківської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (виконавець – Заруба І. В.). Складовою цієї документації є висновок Відділу Держземагентства у Богородчанському районі Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області від 07.11.2013 № 03-22/274 про погодження технічної документації. Документацію затверджено розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації від 04.11.2013 № 331.
На підставі цієї технічної документації 18.10.2013 у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 площею 2,3721 га (далі – Земельна ділянка), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.09.2019 № НВ-2608323942019 та листом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 27.04.2026 № 2182-26.
Згідно з наведеним витягом Земельна ділянка розташована за адресою: Івано-Франківська область, Богородчанський район, Глибоківська сільська рада, урочище Чертежі, контур 596– 597; категорія земель – землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення – "16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)"; вид використання – землі запасу.
У кадастровому плані Земельної ділянки, наведеному в додатку до цього витягу, в описі меж зазначено: "Від Д до А – землі Богородчанського САЛГ ЗКПО", тобто межа Д–А Земельної ділянки визначена як суміжна із землями Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу.
4.2. Передача Земельної ділянки у комунальну власність відповідача.
Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 08.12.2020 № 38-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" та актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 08.12.2020 у комунальну власність Богородчанської селищної ради передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 967,8036 га, розташовані за межами населених пунктів Богородчанської селищної територіальної громади, у тому числі за порядковим номером 6 додатка до акта – спірну Земельну ділянку.
21.12.2020 на підставі наведених наказу та акта державний реєстратор Богородчанської селищної ради Костей Р. В. провів державну реєстрацію права комунальної власності Богородчанської селищної ради на Земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2256842226204, номер відомостей про речове право 39866755, дата і час державної реєстрації 21.12.2020 15:23:39), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2026 № 468765104.
Згідно з цією ж інформаційною довідкою відомості про реєстрацію інших речових прав щодо Земельної ділянки, про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень відсутні.
4.3. Правовий режим суміжних земель лісогосподарського призначення та право постійного користування ними.
Відповідно до рішення 22 сесії Івано-Франківської обласної ради третього демократичного скликання від 18.10.2001 № 537-22/2001 "Про надання в постійне користування земель лісового фонду", прийнятого відповідно до ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", обласна рада надала в постійне користування районним спеціалізованим агролісгоспам та районним підприємствам обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Івано-Франківськоблагроліс" із земель запасу обласної ради, які були у тимчасовому користуванні колишніх міжгосподарських лісгоспів, лісництв, колгоспів, земельні ділянки лісового фонду для ведення лісового господарства згідно з додатками 1, 2. Згідно з додатком 1 до цього рішення Богородчанському спеціалізованому агролісгоспу передано у постійне користування землі лісового фонду площею 6876,7 га.
Богородчанський спеціалізований агролісгосп утворений обласним комунальним агролісогосподарським підприємством "Івано-Франківськоблагроліс" згідно з наказом від 06.07.2001 № 3. За п. 1.2 його Статуту агролісгосп здійснює свою діяльність на земельних ділянках лісового фонду, наданих йому в постійне користування відповідно до рішення Івано-Франківської обласної ради від 18.10.2001 № 537-22/2001 із земель запасу обласної ради. У п. 3.15 Статуту зазначено, що працівники лісової охорони здійснюють охорону і захист лісу на землях лісового фонду із земель запасу Івано-Франківської обласної ради, що перебувають у постійному користуванні агролісгоспу.
Згідно з рішенням Івано-Франківської обласної ради від 19.04.2024 № 891-30/2024 змінено засновника Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу ОКП "Івано-Франківськоблагроліс" (ідентифікаційний код 05442352) шляхом виключення обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Івано-Франківськоблагроліс" зі складу засновників та включення Івано-Франківської обласної ради до складу засновників, а сам агролісгосп перейменовано на Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради"; затверджено його Статут у новій редакції.
За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" (ідентифікаційний код 05442352) є комунальним підприємством, засновником якого є Івано-Франківська обласна рада; основний вид діяльності – 02.10 Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві.
Отже, ідентифікаційний код юридичної особи (05442352) не змінювався, а третя особа є тією самою юридичною особою, якій рішенням обласної ради від 18.10.2001 № 537-22/2001 надано в постійне користування землі лісового фонду.
Перебування спірних лісових земель у постійному користуванні третьої особи підтверджується також планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування – планшетом № 1 лісовпорядкування (з подальшим базовим лісовпорядкуванням 2022 року по Глибоківському лісництву) та таксаційним описом лісової ділянки квартал 9 виділ 32 Глибоківського лісництва, за яким на цій ділянці зростає деревостан складу 4ДЗ2ЯЛЕ2ГЗ1ВЛЧ1ВЛС1ЩС+СЗ+ЧШ (дуб звичайний, ялина європейська, граб звичайний, вільха чорна, вільха сіра з домішкою сосни звичайної та черешні).
Суд відмічає, що в тексті позовної заяви прокурор в окремих абзацах помилково зазначив таксаційний опис "Підгірського лісництва" та постійне користування "ДП "Ліси України"". За наявними у справі доказами – листом Комунального підприємства "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" від 24.04.2026 № 68 з переліком доданих документів, планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та таксаційним описом – спірна лісова ділянка розташована у кварталі 9, виділі 32 Глибоківського лісництва та перебуває у постійному користуванні третьої особи. Наведені описки не впливають на встановлені судом обставини.
4.4. Факт та площа накладення Земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення.
Рішенням Івано-Франківської обласної ради від 15.02.2019 № 1074-27/2019 спеціалізованим агролісгоспам ОКП "Івано-Франківськоблагроліс" надано дозвіл на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (землі лісогосподарського призначення), які перебувають у їх постійному користуванні.
На виконання цього рішення сертифікований інженер-землевпорядник Вітенко М. Д. розробив у 2019 році технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4327 га – для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, за межами населеного пункту на території Глибоківської сільської ради Богородчанського району. Згідно з пояснювальною запискою та каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування земельна ділянка площею 1,4327 га складається з одного контуру, за угіддями – земельні лісові ділянки, вкриті лісовою рослинністю, площею 1,4327 га; код цільового призначення – 09.01 Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. У викопіюванні з кадастрової карти зазначено, що з півдня і сходу земельна ділянка межує із землями Глибоківської сільської ради, з півночі – із землями Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу.
Рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Богородчанському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 15.08.2019 № РВ-2600779252019 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо цієї земельної ділянки з підстави невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: "Перетин ділянок з ділянкою 2620480800:03:001:0001. Площа співпадає на 88,2688 %" (знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини). Наведене підтверджується також протоколом проведення перевірки електронного документа від 15.08.2019 № ПП-2600571992019.
Площу та конфігурацію накладення визначено у Плані меж земельних ділянок за межами населеного пункту с. Глибоке, урочище Чертежі (масштаб 1:2000) із таблицею координат поворотних точок, за яким територія лісового масиву, на яку накладається Земельна ділянка з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001, становить 1,2652 га. У цьому плані межа лісового масиву визначена за матеріалами технічної документації із землеустрою, а межа Земельної ділянки – за відомостями Державного земельного кадастру.
Суд перевірив відповідність заявленої площі наведеним у Плані меж координатам поворотних точок: обчислена за цими координатами площа замкненого контуру становить 12 651,76 кв. м, тобто 1,2652 га, що відповідає заявленій вимозі.
Суд також перевірив узгодженість двох показників, наведених у позовній заяві: площа земельної лісової ділянки за технічною документацією становить 1,4327 га, а відсоток її перетину із Земельною ділянкою за рішенням державного кадастрового реєстратора від 15.08.2019 № РВ-2600779252019 – 88,2688 %, що в перерахунку становить 1,2646 га, тобто збігається з площею накладення 1,2652 га в межах похибки округлення. Отже, площа накладення підтверджена двома незалежними джерелами доказів, які узгоджуються між собою.
Факт накладення підтверджується також викопіюванням з планшета лісовпорядкування зі схематичним нанесенням меж Земельної ділянки, викопіюванням з Публічної кадастрової карти України та карти "Самозаліснені території України", а також описом меж у кадастровому плані Земельної ділянки (межа Д–А – землі Богородчанського спеціалізованого агролісгоспу).
Листом від 24.04.2026 № 68 Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" повідомило, що Земельна ділянка накладається на землі лісового фонду площею 1,4327 га, а також що представники підприємства чи його структурних підрозділів при проведенні інвентаризації Земельної ділянки не залучалися, погодження на зміну цільового призначення, добровільної відмови та згоди на вилучення в комунальну власність підприємство не надавало.
Отже, суд встановив, що Земельна ділянка площею 2,3721 га частково – на площі 1,2652 га, тобто на 53,3 % своєї площі, – сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, вкритих лісовою рослинністю, які перебувають у постійному користуванні третьої особи (квартал 9, виділ 32 Глибоківського лісництва). Щодо решти площі Земельної ділянки – 1,1069 га – накладення на землі лісогосподарського призначення не підтверджено.
4.5. Відсутність згоди розпорядника земель на зміну цільового призначення та передачу земель.
Івано-Франківська обласна рада листом від 29.04.2026 № 12.140/479/178 повідомила Івано-Франківську окружну прокуратуру, що обласна рада не приймала рішень щодо зміни цільового призначення, вилучення або припинення права постійного користування земельної ділянки площею 2,3721 га з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001.
Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" листом від 24.04.2026 № 68 повідомило, що погодження на зміну цільового призначення, добровільної відмови та згоди на вилучення в комунальну власність не надавало.
Богородчанська селищна рада листом від 30.04.2026 № 14/02-46/1677 повідомила, що рішення та висновки щодо вилучення, переведення земель лісогосподарського призначення із зміною цільового призначення у сільськогосподарське (і навпаки) у селищній раді відсутні.
4.6. Оцінка доводів Богородчанської селищної ради.
Богородчанська селищна рада у наведеному листі від 30.04.2026 № 14/02-46/1677, поданому прокурором як доказ, навела заперечення проти доводів прокуратури, які суд оцінює таким чином.
4.6.1. Селищна рада посилається на картографічний матеріал Проекту формування території і встановлення меж Глибоківської сільської ради, виготовленого Івано-Франківським філіалом Інституту землеустрою (КПП-10-97) у 1997 році, погодженого, зокрема, директором Богородчанського спецлісгоспу Івасівим В. та головним лісничим Солотвинського держлісгоспу Вініцковським Г., затвердженого рішенням дев`ятої сесії Івано-Франківської обласної ради третього демократичного скликання від 27.08.1999 № 188-9/99, а також на Технічний звіт по коректурі планового матеріалу землекористувань 1991 року, за якими контур № 598 площею 1,4 га обліковується як сільськогосподарські угіддя (сіножаті), а контур № 644 площею 5,7 га – як пасовища з чагарником.
Суд бере до уваги, що спірну Земельну ділянку сформовано у контурах 596– 597 (витяг з Державного земельного кадастру від 25.09.2019 № НВ-2608323942019), тоді як наведені селищною радою відомості стосуються контурів 598 і 644. Отже, ці відомості безпосередньо спірної Земельної ділянки не стосуються.
Крім того, проект формування території і встановлення меж сільської ради та технічний звіт по коректурі планового матеріалу землекористувань фіксують стан угідь на час їх виготовлення і не є документами, які підтверджують або припиняють право постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення. За п. 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, право постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, наданими до набрання чинності Земельним кодексом України, підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Такі матеріали у справі є, вони узгоджуються з рішенням обласної ради від 18.10.2001 № 537-22/2001 і з таксаційним описом кварталу 9, виділу 32 Глибоківського лісництва.
4.6.2. Погодження проекту формування території 1997 року керівниками лісогосподарських підприємств не є згодою на вилучення земель лісового фонду з постійного користування, ні згодою на зміну їх цільового призначення, наданою у 2013 або 2020 роках у порядку, встановленому ст. 20, 141, 142, 149 ЗК України та ст. 57 ЛК України. Таких рішень і погоджень у справі немає, що підтверджено листами обласної ради, третьої особи та самої селищної ради.
4.6.3. Суд враховує посилання селищної ради на ст. 58 Конституції України щодо відсутності зворотної дії нормативно-правових актів у часі: законність формування Земельної ділянки та її державної реєстрації суд оцінює за законодавством, чинним на 18.10.2013, а законність передачі у комунальну власність – за законодавством, чинним на 08.12.2020 і 21.12.2020.
4.6.4. Доводи селищної ради про те, що з боку лісогосподарських підприємств за період з 1997 по 2025 рік претензій не надходило, не є підставою набуття права комунальної власності і не спростовують встановленого судом факту накладення. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, поданою до ухвалення рішення (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Відповідач такої заяви не подавав, а тому питання позовної давності суд не вирішує.
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
5.1. Наявність підстав для представництва прокурором інтересів у суді.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно з абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів; інтереси держави полягають, зокрема, в охороні землі як національного багатства.
За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду (постанова від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, п. 76– 81) прокурор зобов`язаний довести бездіяльність компетентного органу; якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Суд встановив, що листом від 17.04.2026 № 51/1-1531ВИХ-26 Івано-Франківська окружна прокуратура повідомила голову Івано-Франківської обласної ради про виявлені порушення при формуванні та розпорядженні спірною Земельною ділянкою і поставила питання про вжиті заходи. Івано-Франківська обласна рада листом від 29.04.2026 № 12.140/479/178 повідомила, що рішень щодо зміни цільового призначення, вилучення або припинення права постійного користування не приймала, а лист прокуратури скерувала постійному землекористувачу. Самостійно до суду обласна рада не зверталася.
Спірні землі є землями лісогосподарського призначення, вкритими лісовою рослинністю. За ст. 1 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Пунктом "б" ч. 1 ст. 164 ЗК України до змісту охорони земель віднесено захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб. Отже, порушення, на яке посилається прокурор, стосується об`єкта, що перебуває під особливою охороною держави, і зачіпає суспільний інтерес у збереженні та раціональному використанні лісових ресурсів.
За таких обставин суд доходить висновку, що бездіяльність компетентного органу доведена, прокурор дотримався порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому наявні правові підстави для представництва прокурором інтересів у цій справі.
5.2. Визначення суб`єкта та форми права власності на спірні землі.
Прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної ради і просить витребувати спірну частину Земельної ділянки "у власність держави в особі Івано-Франківської обласної ради".
Водночас встановлені судом обставини свідчать про інший правовий режим спірних земель.
Відповідно до ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Згідно зі ст. 9 ЛК України у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності; у комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку; права власника щодо лісів, що перебувають у комунальній власності, реалізуються відповідними територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.
За ч. 1 ст. 57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Згідно з ч. 2 ст. 122 ЗК України обласні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Суд встановив, що спірні лісові землі надані в постійне користування рішенням Івано-Франківської обласної ради від 18.10.2001 № 537-22/2001, прийнятим відповідно до ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", саме "із земель запасу обласної ради". Постійним землекористувачем є комунальне підприємство, засновником якого є Івано-Франківська обласна рада. У Статуті постійного землекористувача прямо зазначено, що він здійснює діяльність на землях лісового фонду із земель запасу Івано-Франківської обласної ради. Рішенням обласної ради від 15.02.2019 № 1074-27/2019 ці землі визначено як землі лісогосподарського призначення спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.
Отже, спірні землі лісогосподарського призначення належать до комунальної власності – спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області, органом, який здійснює управління ними та повноваження щодо розпорядження ними, є Івано-Франківська обласна рада. Про це свідчить і сам зміст позовної заяви, у якій прокурор зазначає, що спірна Земельна ділянка "сформована в результаті інвентаризації за рахунок земель комунальної власності лісогосподарського призначення", а розпорядження такими землями "покладено на Івано-Франківську обласну раду".
Зазначення прокурором у прохальній частині позовної заяви форми власності як державної є помилкою (опискою), про яку прокурор заявив до початку встановлення обставин справи та дослідження доказів. Особою, на користь якої прокурор просить витребувати спірну частину Земельної ділянки, є Івано-Франківська обласна рада, і саме цей орган прокурор визначив як орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4 ст. 53 ГПК України).
5.3. Наявність порушення права власності.
Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Аналогічне визначення міститься у ст. 5 ЛК України.
Відповідно до ст. 20 ЗК України (у редакції, чинній на час формування Земельної ділянки) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень; зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться органами, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. За ст. 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.
Суд встановив, що станом на 18.10.2013 (дата державної реєстрації Земельної ділянки) і станом на 08.12.2020 (дата передачі Земельної ділянки у комунальну власність відповідача) частина спірної території площею 1,2652 га була вкрита лісовою рослинністю та перебувала у постійному користуванні комунального лісогосподарського підприємства на підставі рішення Івано-Франківської обласної ради від 18.10.2001 № 537-22/2001, тобто належала до земель лісогосподарського призначення спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області.
Рішень про вилучення цієї частини з постійного користування, про добровільну відмову постійного землекористувача від права користування нею або про зміну її цільового призначення уповноважені органи не приймали, погодження постійного землекористувача не отримувалося, а сам землекористувач до проведення інвентаризації не залучався.
Отже, включення частини земель лісогосподарського призначення площею 1,2652 га до складу Земельної ділянки та її державна реєстрація як земель сільськогосподарського призначення (землі запасу) відбулися з порушенням встановленого законом порядку зміни цільового призначення та вилучення земель лісогосподарського призначення, тобто без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на 08.12.2020) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. Наведене повноваження стосувалося виключно земель сільськогосподарського призначення державної власності. Спірна частина Земельної ділянки до таких земель не належала, оскільки була землями лісогосподарського призначення комунальної власності, а тому Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області не мало повноважень нею розпоряджатися.
За таких обставин передача спірної частини Земельної ділянки у комунальну власність Богородчанської селищної ради здійснена особою, яка не мала права нею розпоряджатися, і поза волею її власника та розпорядника – територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради.
Суд доходить висновку, що право комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області на землі лісогосподарського призначення в межах встановленої судом частини Земельної ділянки площею 1,2652 га порушене внаслідок її незаконного вибуття та державної реєстрації права комунальної власності на неї за Богородчанською селищною радою, яка з моменту такої реєстрації (21.12.2020) є фактичним володільцем цієї частини земель без належної правової підстави.
Встановлення факту порушення права власності зумовлює необхідність визначення належного, ефективного та пропорційного способу його судового захисту.
5.4. Щодо обраних прокурором способів захисту.
5.4.1. Вимога про витребування частини Земельної ділянки з незаконного володіння відповідача.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
За принципом реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном володільцем земельної ділянки є особа, за якою зареєстровано право власності на неї (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). Оскільки право власності на Земельну ділянку зареєстроване за Богородчанською селищною радою, яка є її володільцем, а власник спірної частини земель – територіальні громади сіл, селищ, міст Івано-Франківської області, право власності яких на цю частину не зареєстроване, є неволодіючим власником, належним способом захисту порушеного права є саме віндикаційний позов, а не негаторний (ст. 391 ЦК України), який застосовується володіючим власником.
Заявлена вимога стосується не всієї Земельної ділянки площею 2,3721 га, а лише її ідентифікованої за координатами поворотних точок частини площею 1,2652 га, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19, згідно з якою при частковому накладенні земельної ділянки належним способом захисту є витребування тієї частини земельної ділянки, яка накладається, за умови її ідентифікації за координатами поворотних точок меж. Цей висновок Велика Палата Верховного Суду підтвердила у постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23, зазначивши, що частина земельної ділянки, межі якої є відомими, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою.
Суд встановив, що спірна частина Земельної ділянки ідентифікована за координатами тринадцяти поворотних точок, наведеними у Плані меж земельних ділянок; обчислена за цими координатами площа (1,2652 га) відповідає заявленій вимозі та узгоджується з відсотком перетину (88,2688 %), визначеним рішенням державного кадастрового реєстратора від 15.08.2019 № РВ-2600779252019, і з площею земельної лісової ділянки за технічною документацією із землеустрою (1,4327 га).
Оскільки спірна частина Земельної ділянки вибула з володіння власника поза волею уповноваженого органу – Івано-Франківської обласної ради, яка рішень про вилучення, добровільну відмову від права постійного користування чи зміну цільового призначення не приймала, наявна самостійна підстава для витребування майна, у тому числі й від добросовісного набувача (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України).
За таких обставин вимога про витребування із незаконного володіння Богородчанської селищної ради земельної ділянки площею 1,2652 га, яка є частиною Земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001, у визначених координатних межах ґрунтується на законі, підтверджена належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами та належить до задоволення – з витребуванням цієї частини у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради.
5.4.2. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності відповідача у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 22.01.2025 у справі № 446/478/19 послідовно вказує, що рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є самостійною та достатньою правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності позивача з одночасним припиненням права власності відповідача, а тому окрема вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача (або запису про таку реєстрацію) не є необхідною для ефективного відновлення порушеного права.
Цей висновок ґрунтується на ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за якою державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Крім того, заявлена вимога стосується скасування державної реєстрації права власності відповідача на всю Земельну ділянку площею 2,3721 га, тоді як порушення прав власника суд встановив лише щодо її частини площею 1,2652 га. Щодо решти площі (1,1069 га) накладення на землі лісогосподарського призначення не підтверджено, а отже, відповідач набув право комунальної власності на цю частину правомірно. Задоволення такої вимоги призвело б до припинення права відповідача і на ту частину Земельної ділянки, щодо якої спору немає, тобто до втручання у право на майно, щодо якого немає спору, на неприпустимість чого вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19.
З огляду на задоволення вимоги про витребування спірної частини Земельної ділянки суд доходить висновку, що вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача на всю Земельну ділянку є неналежним та неефективним способом захисту, оскільки її окреме задоволення не приведе до додаткового відновлення порушеного права, а тому в цій частині в задоволенні позову належить відмовити.
5.4.3. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації Земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Прокурор просить скасувати державну реєстрацію Земельної ділянки площею 2,3721 га в цілому та витребувати її частину площею 1,2652 га як індивідуально визначену за координатами поворотних точок частину об`єкта нерухомого майна.
По-перше, така вимога прямо суперечить умовам, за яких закон допускає скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Аналогічний припис міститься у ч. 13 ст. 79-1 ЗК України.
Згідно з абз. 3 ч. 10 ст. 24 цього Закону скасування державної реєстрації земельної ділянки, за якою була сформована земельна ділянка і щодо якої виникли речові права, допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження документації із землеустрою (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Суд встановив, що Земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель, затвердженої розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації від 04.11.2013 № 331. Вимоги про визнання нечинним цього розпорядження прокурор не заявив, орган, який його прийняв (його правонаступника), до участі у справі не залучив. Вимоги про припинення права комунальної власності відповідача на Земельну ділянку прокурор також не заявив: друга позовна вимога сформульована як скасування державної реєстрації права, а не як припинення права.
Отже, задоволення вимоги про скасування державної реєстрації Земельної ділянки суперечило б прямим приписам абз. 2 і 3 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр".
По-друге, така вимога є юридично несумісною з вимогою про витребування частини цієї ж ділянки.
Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення. Витребування ж можливе лише щодо існуючого індивідуально визначеного об`єкта. Одночасне задоволення вимоги про скасування державної реєстрації всієї Земельної ділянки, що виключає її з Державного земельного кадастру як об`єкт цивільних прав, і вимоги про витребування частини цієї ж ділянки унеможливило б фактичне виконання судового рішення в частині витребування майна.
По-третє, така вимога є непропорційною встановленому порушенню. Накладення на землі лісогосподарського призначення підтверджено щодо 1,2652 га із загальної площі Земельної ділянки 2,3721 га, тобто щодо 53,3 % її площі. Щодо решти 1,1069 га (46,7 %) порушення прав власника не доведено. Скасування державної реєстрації Земельної ділянки в повному обсязі позбавило б відповідача і тієї частини, право комунальної власності на яку він набув правомірно, тобто становило б втручання у право на майно, щодо якого немає спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 446/478/19).
За таких обставин вимога про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації Земельної ділянки площею 2,3721 га в цілому є неналежним, непропорційним і таким, що суперечить закону, способом захисту. А тому в задоволенні цієї вимоги також належить відмовити.
5.5. Щодо розмежування зі справами, у яких скасування державної реєстрації земельної ділянки визнано необхідним.
Суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23, за якими віндикація частини земельної ділянки може бути застосована винятково одночасно з позовом про припинення речових прав на новостворену земельну ділянку та зобов`язання скасувати її державну реєстрацію, і такі способи захисту не можуть застосовуватися окремо як самостійні.
Водночас наведені висновки сформовані щодо інших фактичних обставин, а саме щодо земельної ділянки, утвореної шляхом об`єднання земельних ділянок. Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що новостворена (об`єднана) земельна ділянка "протиправно набута відповідачем з істотними вадами, оскільки складається як із ділянок, на які відповідач має право, так і з ділянок, на які він законного права не має, що виключає можливість збереження за Товариством права власності на цю ділянку цілком", і що така ділянка як окремий об`єкт цивільних прав не може правомірно належати відповідачу. За таких умов скасування державної реєстрації об`єднаної ділянки не знищує об`єкт, а відновлює попередній стан – існування земельних ділянок, які були об`єднані, у тому числі тих, права на які відповідач має правомірно.
У справі, що розглядається, фактичні обставини є іншими. Земельна ділянка з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 не є новоствореною внаслідок об`єднання; вона сформована 18.10.2013 як єдиний об`єкт за технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель. Скасування її державної реєстрації не відновлює жодного попереднього стану, а має наслідком лише припинення існування об`єкта цивільних прав у цілому, у тому числі щодо 1,1069 га, право комунальної власності на які відповідач набув правомірно. Тобто спосіб захисту, визнаний Великою Палатою Верховного Суду ефективним для випадку об`єднання земельних ділянок, у цій справі не забезпечує ані відновлення прав власника, ані збереження прав відповідача на безспірну частину майна.
Саме для випадку часткового накладення земельних ділянок Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19 сформулювала висновок, що належним способом захисту є витребування тієї частини земельної ділянки, яка накладається, а не скасування державної реєстрації, оскільки останнє становило б втручання у право на майно, щодо якого немає спору. У постанові від 03.09.2025 у справі № 911/906/23 Велика Палата Верховного Суду цей висновок не змінила і не відступила від нього, а прямо підтвердила його (п. 113), доповнивши лише для окремої ситуації об`єднання земельних ділянок.
5.6. Щодо можливості виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав і здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. За ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється в порядку, встановленому ст. 56 Закону України "Про землеустрій".
Належним порядком виконання цього рішення в частині витребування частини Земельної ділянки (після набрання ним законної сили) є розроблення на замовлення Івано-Франківської обласної ради (або Комунального підприємства "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" як суб`єкта права постійного користування) технічної документації із землеустрою щодо поділу Земельної ділянки, державна реєстрація новоутвореної земельної ділянки площею 1,2652 га у Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй окремого кадастрового номера (ст. 9, 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр") та подальша державна реєстрація права комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області на неї. Решта Земельної ділянки площею 1,1069 га залишається у комунальній власності Богородчанської селищної ради.
Підставою для вчинення цих дій є судове рішення, що набрало законної сили. За ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності. Тому окремої згоди відповідача на проведення поділу Земельної ділянки не вимагається, а посилання на непорушність права власності (ст. 41 Конституції України) не може перешкоджати виконанню судового рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння: власник, право якого порушене, не може бути позбавлений судового захисту через відсутність волевиявлення особи, яка незаконно володіє його майном.
Суд також відмічає, що вимога про скасування державної реєстрації Земельної ділянки, навпаки, унеможливила б виконання рішення про витребування, оскільки після скасування державної реєстрації Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав (ч. 13 ст. 79-1 ЗК України), а поділ неіснуючого об`єкта є неможливим.
Витребування спірної частини Земельної ділянки є належним та ефективним способом захисту і забезпечує відновлення порушеного права власника без необхідності повторного звернення до суду і водночас не порушує прав відповідача щодо тієї частини Земельної ділянки, яка йому належить правомірно, що відповідає принципам ефективності судового захисту та процесуальної економії (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
6. Висновки суду.
З огляду на викладене суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме:
– задоволення вимоги про витребування із незаконного володіння Богородчанської селищної ради земельної ділянки площею 1,2652 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 площею 2,3721 га, у визначених координатних межах та конфігурації, у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради;
– відмову у задоволенні вимоги про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 – відмовити та вимоги про скасування державної реєстрації права власності Богородчанської селищної ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001.
7. Судові витрати.
7.1. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України. Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
7.2. При зверненні з позовом прокурор сплатив судовий збір у розмірі 7987,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.06.2026 № 949.
Судовий збір обчислено з трьох позовних вимог, за кожну з яких підлягала сплаті мінімальна ставка в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328,00 грн), із застосуванням коефіцієнта 0,8 у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"): 3328,00 грн х 3 х 0,8 = 7987,20 грн, тобто по 2662,40 грн за кожну вимогу.
7.3. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення однієї позовної вимоги (про витребування майна) і відмову у задоволенні двох позовних вимог (про скасування державних реєстрацій), з відповідача на користь Івано-Франківської обласної прокуратури належить стягнути судовий збір щодо задоволеної вимоги в розмірі 2662,40 грн. Судовий збір у частині вимог, у задоволенні яких відмовлено (5324,80 грн), покладається на прокуратуру.
Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236 – 238, 240, 241, 253, 256, 257 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Витребувати у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області в особі ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (76004, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, ВУЛИЦЯ М. ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 21, ідентифікаційний код 00022510), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Комунальне підприємство "Богородчанський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" (77701, Івано-Франківська обл., Богородчанський р-н, селище міського типу Богородчани, ВУЛИЦЯ ПЕТРАША, будинок 8 А, ідентифікаційний код 05442352), із незаконного володіння БОГОРОДЧАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (77701, Івано-Франківська обл., Богородчанський р-н, селище міського типу Богородчани, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 66, ідентифікаційний код 04357035) земельну ділянку площею 1,2652 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 площею 2,3721 га, в координатних межах та конфігурації накладення на землі лісового фонду згідно з координатами поворотних точок:
точка 1: X 5411850.68, Y 276575.44;
точка 2: X 5411824.82, Y 276602.51;
точка 3: X 5411796.73, Y 276638.36;
точка 4: X 5411766.36, Y 276687.67;
точка 5: X 5411768.99, Y 276695.00;
точка 6: X 5411768.86, Y 276695.22;
точка 7: X 5411728.33, Y 276680.89;
точка 8: X 5411702.51, Y 276667.54;
точка 9: X 5411727.23, Y 276615.89;
точка 10: X 5411767.79, Y 276505.77;
точка 11: X 5411796.83, Y 276537.72;
точка 12: X 5411832.23, Y 276561.64;
точка 13: X 5411850.68, Y 276575.44.
Відмовити в позові в частині позовних вимог:
- про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 площею 2,3721 га, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення – 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), з виключенням відповідних відомостей з Державного земельного кадастру;
- про скасування державної реєстрації права власності Богородчанської селищної ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 2,3721 га з кадастровим номером 2620480800:03:001:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2256842226204, номер відомостей про речове право 39866755, дата державної реєстрації 21.12.2020).
Стягнути з БОГОРОДЧАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ (77701, Івано-Франківська обл., Богородчанський р-н, селище міського типу Богородчани, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 66, ідентифікаційний код 04357035) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (вул. Грушевська, 11, м. Івано-Франківськ, 76004, ідентифікаційний код 03530483; рахунок (IBAN) UA668201720343120001000003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача – МФО 820172) 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11.09.2026.

Суддя О. В. Малєєва