Провадження № | 2/447/1310/26
Справа № | 447/1615/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
(заочне)

15.09.2026 м.Миколаїв 

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Рябчун А. В.,
за участю секретаря – Бойко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2026 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 061,94 грн. та судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 17 березня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» (первісним кредитором) та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 6470563 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в розмірі 8200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Зокрема згідно умов договору сторони погодили, що: сума кредиту- 8200,00грн, строк кредиту- 357 дні з 17.03.2023 по 26.11.2023, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 21 днів, стандартна процентна ставка, яка застосовується в межах строку кредиту передбаченого п. 1.5.1 договору -1,99%, знижена процентна ставка 1,493% (застосовується за умов визначених п. 1.5.2 договору).
ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту в сумі 8200,00грн на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». Кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або мобільний застосунок «Creditplus.ua».
Однак відповідач неналежно виконував взяті на себе договірні зобов`язання. Вказує, що загальна сума заборгованості відповідача перед первісним кредитором за договором № 6470563 від 17 березня 2023 склала 38 061,94,00 грн: заборгованість за тілом кредиту 8 200,00 грн., заборгованість за процентами 13 217,58грн., заборгованість за нараховані позивачем проценти за 102 календарних днів 16 644,36 грн.
27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 27.11/26-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило за плату ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» належні права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до відповідача. Зокрема, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.11/26-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6470563 від 17 березня 2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 38 061,94,00 грн: заборгованість за тілом кредиту 8 200,00 грн., заборгованість за процентами 13 217,58грн., заборгованість за нараховані позивачем проценти за 102 календарних днів 16 644,36 грн.
Згідно рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 №251124/1, найменування товариства було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал».
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 38 061,94,00 грн; з яких: 8 200,00 грн - тіло кредиту, 13 217,58 грн - проценти нараховані первісним кредитором, 16 644,36 грн проценти нараховані позивачем.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № 6470563 від 17.03.2023 в сумі 38 061,94 грн, а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Процесуальні дії суду
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2026 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.
З отриманої судом 20 травня 2026 року відповіді зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 21 травня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання на 25 червня 2026 року. Витребувано у АТ « Приватбанк», інформацію, що містить банківську таємницю, щодо відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 червня 2026 року слухання справи відкладено на 27 серпня 2026 року у зв`язку з неявкою сторін.
У судові засідання 25 червня 2026 року, 27 серпня 2026 року, 15 вересня 2026 року представник позивача не з`явився, водночас подав до суду заяви, в яких просив розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судові засідання 25 червня 2026 року, 27 серпня 2026 року, 15 вересня 2026 року не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином в розумінні вимог пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на позовну заяву представник позивача просить справу розглянути за відсутності сторони відповідача.
З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства суд направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання, отриманим за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ст.187 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц).
З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. 
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву
У серпні 2026 року представник відповідача – адвокат Зубченко І. І. подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідач є військовослужбовцем з 16 травня 2019 року, тому до нього підлягають застосуванню положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Доводи особи, яка подала відповідь на відзив
У серпні 2026 року представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки посилання відповідача на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», подані після звернення позивача до суду з позовом, спрямовані на уникнення виконання зобов`язань у повному обсязі.

Доводи особи, яка подала заперечення відповідь на відзив
У вересні 2026 року представник відповідача – адвокат Зубченко І. І. подала заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначила про визнання позову частково, а саме у розмірі 5 629,91 грн. заборгованості за тілом кредиту та 393,77 грн. судового збору.

Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 17 березня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 6470563, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 200,00 грн. строк кредиту- 357 дні з 17.03.2023 по 07.03.2024, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 21 днів, стандартна процентна ставка, яка застосовується в межах строку кредиту передбаченого п. 1.5.1 договору -1,99%, знижена процентна ставка 1,493% (застосовується за умов визначених п. 1.5.2 договору).
Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20231206-19 від 06.12.2023 року між ним та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1від 16.02.2022 року. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна», а саме 17.03.2023 в сумі 8200,00грн, на картку № НОМЕР_1 .
27 листопада 2023 року ТОВ «Авентус Україна » та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.11.23-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», визначеними в реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу від 27.11.2023 року № 27.11.23-Ф, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 21 417,58,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом – 8 200,00 грн.; заборгованість за відсотками – 13 217,58 грн.
Відповідно до рішення № 251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 6470563 від 17 березня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за період від 17.03.2023 року по 27.11.2023 року складає 38 061,94,00 грн: заборгованість за тілом кредиту 8 200,00 грн., заборгованість за процентами 13217,58грн., заборгованість за нараховані позивачем проценти за 102 календарних днів 16 644,36 грн. при цьому у розрахунку вказано про списання відсотків у розмірі 2 570,09 грн 07 квітня 2023 року.
Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260527/125774-БТ від 04.06.2026 рок на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 та 17.03.2026 року на дану карту було перераховано кошти у розмірі 8 200,00 грн.
Відповідно до довідки від 13 серпня 2026 року № 3690, виданої в/ч № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.
Згідно з витягу з послужного списку № 2930 від 01 липня 2026 року капітан ОСОБА_1 на військову службу призваний 15 травня 2019 року.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Електронний договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін.
Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку: «Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа.
Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.
Згідно поданих представником позивача доказів, встановлено, що кредитний договір № 6470563 від 17 березня 2023 року укладений у спосіб, визначений законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Судом враховано, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.
Позивачем доведено факт укладення договору про надання споживчого кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 й отримання відповідачем коштів. Зазначені обставини доведено належними, достовірними та допустимими доказами, наявними у справі. Зокрема, судом взято до уваги надану АТ «Приватбанк» інформацію щодо відповідача ОСОБА_1 яка містить інформацію про емітовану на ім`я відповідача платіжну карту, виписку по даному рахунку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі не здійснив, при цьому ним було сплачено кошти у розмірі 2 570,09 грн.
У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З наданої представником відповідача копій документів суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 19 травня 2019 року.
Строк дії кредитного договору, в межах якого нараховані відсотки за користування кредитом, почався 17 березня 2023 року зі строком повернення 08 березня 2024 року. 
З огляду на заначене, наявні підстави для застосування до укладеного відповідачем кредитного договору вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків, штрафних санкцій за користування кредитом за весь час служби.
Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, обставини зазначені у позові не спростував, на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості за вищевказаним кредитом, суду не надано, позов підлягає частковому задоволенню.
Отже, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору № 6470563 від 17 березня 2023 у загальному розмірі 5 629,91 грн, що складаються з: 8 200,00 грн – 2 570,09 грн (сплачені кошти 07 квітня 2023 року).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу
У позовній заяві представником позивача адвокатом Столітній М. М. подано заяву про розподіл судових витрат, у якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
У цьому випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме: копія договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024; копію заявки № 1764 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024; акт № 1764 від 10 грудня 2024р: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК України встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 1 480,00 грн, оскільки позов задоволено на 14,80%.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи зазначені вимоги процесуального закону, та те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають стягненню 394,04 грн сплаченого судового збору, оскільки позов задоволено на 14,80%.
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 628, 629, 639, 1050, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 89, 141, 178, 247, 261, 263-265, 280 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 6470563 від 17 березня 2023 року у розмірі 5 629 (п`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять) гривню 91 копійок, що складається з:
-простроченої заборгованості за кредитом – 5 629,91 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 394 (триста дев`яносто чотири) гривні 04 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» 1 480 (одна тисяча чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК « Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ: 44559822, місцезнаходження юридичної особи: 03045, м. Київ, вул. Набережно- Корчуватська, буд. 27, приміщення 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 15 вересня 2026 року.

Суддя: Анна Рябчун