Справа № 134/1215/26
Провадження № 22-ц/801/2220/2026
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року | Справа № 134/1215/26 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Оніщука В. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Лукавського І. А. на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області у складі судді Кантонистої О. О. від 22 липня 2026 року про повернення заяви  ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

встановив:

У липні 2026 року  ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Лукавського І. А. звернулася до суду з цією заявою, за якою просила встановити факт належності їй:
- договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:004:3434, укладеного 07 жовтня 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г. В. 07 жовтня 2025 року, реєстровий номер 1775;
- свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАН № 296317 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташовану на території Городківської сільської ради, кадастровий номер 0521981200:03:002:0826, виданого ОСОБА_1 приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М. С. 23 квітня 2015 року у спадковій справі № 79/2015, зареєстрованого в реєстрі за № 740. 
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2026 року заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 175, 177, 318 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) і надано строк для усунення недоліків.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в порушення вимог статей 175, 177, 318 ЦПК України у поданій заяві не конкретизовано мету встановлення факту належності правовстановлюючих документів (зокрема для реалізації яких саме прав чи законних інтересів це необхідно) та не зазначено заінтересованих осіб, що позбавляє суд можливості з`ясувати коло учасників справи і перевірити, чи має заявлений факт юридичне значення. 
22 липня 2026 року Крижопільський районний суд Вінницької області визнав неподаною і повернув заяву  ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
Суд першої інстанції виходив з того, що копію ухвали суду 09 липня 2026 року надіслано на електронну адресу представника заявниці - адвоката Лукавського І. А. та отримано ним того ж дня, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Станом на 22 липня 2026 року  ОСОБА_1 вимог ухвали про залишення її заяви без руху не виконала.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 - адвокат Лукавський І. А., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 липня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що ОСОБА_1 надала належні докази зміни паспорта та розбіжностей у прізвищі, які унеможливлюють виправлення технічної помилки нотаріусом у позасудовому порядку через первинну відповідність документів. Крім того зазначав, що у заяві чітко вказано мету звернення - забезпечення реалізації та захисту права власності на земельні ділянки, а відсутність у заяві заінтересованих осіб не є підставою для її повернення, тому що суд має процесуальне право залучити їх за власною ініціативою, хоча в цьому випадку права третіх осіб чи нотаріусів не порушуються.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частинами першою - третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Порядок розгляду справ окремого провадження врегульовано Розділом IV ЦПК України.
За змістом частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно з статтями 175 - 177, 185 ЦПК України суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіряє, чи має особа відповідно до статті 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною третьою статті 42 ЦПК України, яка регламентує склад учасників справи установлено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявник, інші заінтересовані особи.
Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частина четверта статті 294 ЦПК України).
Статтею 318 ЦПК України установлено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. 
Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 185 ЦПК України).
Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Положення статті 185 ЦПК України, які носять імперативний характер, щодо повернення заяви застосовуються у тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.
За змістом цієї норми закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі. 
Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №755/17444/20, від 30 листопада 2022 року у справі №185/463/22.
Як видно з матеріалів справи ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2026 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали. Роз`яснено заявниці, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк заява вважатиметься неподаною та буде повернута.
Вирішуючи питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції правомірно враховував, що ця заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтею 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статтею 318 ЦПК України. Встановивши, що в заяві наведене не зазначено, суд відповідно до статті 185 ЦПК України постановив ухвалу про залишення заяви без руху і надав заявниці строк для усунення недоліків.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «ухвала про залишення позовної заяви без руху» від 09 липня 2026 року була надіслана представнику  ОСОБА_1 - адвокату Лукавському І. А. на електронну адресу, вказану у заяві про встановлення факту ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Документ доставлено до електронної скриньки 09 липня 2026 року о 16 год 49 хв.
Крім того як видно з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» адвокат Лукавський І. А. має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що свідчить про його обізнаність про постановлення 09 липня 2026 року ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України установлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
За змістом частини сьомої цієї статті, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
Таким чином судом першої інстанції належним чином виконано обов`язок щодо повідомлення заявниці про залишення заяви без руху.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці виходить з того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Учасники справи зобов`язані, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини другої статті 43 ЦПК України).
Оскільки заявниця, яка отримала ухвалу суду про залишення її заяви без руху, не лише не виконала її вимоги, а й взагалі жодним чином не відреагувала на її виконання, то суд першої інстанції правильно застосував імперативний припис закону про визнання заяви неподаною та її повернення заявниці.
Натомість доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди представника заявниці із мотивами та висновками ухвали суду першої інстанції про залишення заяви  ОСОБА_1 без руху, яка оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду згідно зі статтею 353 ЦПК України не підлягає.
Якщо представник  ОСОБА_1 - адвокат Лукавський І. А. вважав неможливим виконати вимоги ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без руху він зобов'язаний був повідомити про це суд першої інстанції, подавши відповідну мотивовану заяву, а не очікувати постановлення ухвали про повернення заяви аби її оскаржити в апеляційному порядку з мотивів незгоди саме з ухвалою про залишення заяви без руху.
Отже доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми процесуального права судом застосовані правильно, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Лукавського І. А. залишити без задоволення, а ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 липня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий       О. С. Панасюк

Судді:        О. Ю. Береговий

В. В. Оніщук