ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026 Справа № 914/1330/26 
За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Інтер-Білдінг”, м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Дубік”, м.Львів
про стягнення 732600,55 грн договірної санкції за порушення строків поставки товару за договором поставки №12/05/25 від 12.05.2025
Суддя Ділай У.І. 

Без участі представників сторін

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026, справу №914/1330/26 розподілено судді У.І.Ділай.
Ухвалою від 11.05.2026 позов залишено без руху.
19.05.2026 від позивача надійшла заява, з якою долучено докази усунення недоліків.
Ухвалою від 21.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін. Зобов`язано відповідача у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.
08.06.2026 від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої ТОВ “Дубік” просив зупинити провадження у цій справі до набрання судовим рішенням законної сили у справі №914/3571/25, а також зменшити розмір відповідальності ТОВ «Дубік» до у 1% пені, що дорівнює сумі 7306,00грн.
Ухвалою від 10.06.2026 в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Дубік” про зупинення провадження - відмовлено.
12.06.2026 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. 
Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 21.07.2026. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.
В процесі розгляду матеріалів справи суд
встановив:
Згідно з позовом, 12 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтер-Білдінг» (надалі – позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дубік» (надалі – відповідач, постачальник) був укладений договір поставки №12/05/25, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався в порядку та в строки, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві будівельні матеріали (надалі товар), в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, а покупець зобов`язався прийняти такий товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.
Відповідно до п. 2.2. договору, ціна продукції визначається специфікаціями, що є невід`ємною частиною даного договору і відповідають рахункам на оплату.
Згідно з п.п. 3.1., 3.2. 3.3. договору оплата вартості-продукції, що поставляється, здійснюється покупцем шляхом 100% передоплати, якщо інше не обумовлене сторонами. Оплата вартості продукції здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів, на розрахунковий рахунок постачальника. Датою платежу за договором вважається дата перерахування банком покупця коштів з рахунку покупця на рахунок постачальника.
Відповідно до п. 4.1. договору, поставка товару здійснюється партіями згідно з умовами договору, погодженими сторонами рахунками фактурами і / або специфікаціями або прийнятими до виконання замовленнями.
Датою поставки вважається дата отримання продукції покупцем. Зобов`язання постачальника по постачанню продукції покупцеві є виконаним у момент передачі покупцеві продукції і повного комплекту товаросупровідної документації (п.п. 4.3., 4.4. договору).
Сторонами були погоджені та підписані наступні специфікації до договору поставки:
1)Специфікація № 1 до Договору поставки № 12/05/25 від 12 травня 2025 року на загальну суму 4 808 946,00 грн (в т.ч. ПДВ 20 %), якою було передбачено поставку (1) плитки клінкерної R757DF14, Feldhaus-klinker, p:240х52х14 мм в кількості 2 150 кв.м., (2) плитки клінкерної кутової W757DF14, Feldhausklinker, p:240/115 х 52х14 мм в кількості 3800 шт.;
2)Специфікація № 2 до Договору поставки № 12/05/25 від 12 травня 2025 року на загальну суму 1 011 834,00 грн (в т.ч. ПДВ 20 %), якою було передбачено поставку плитки клінкерної кутової W757DF14, Feldhaus-klinker, p:240/115 х 52х14 мм в кількості 6 700 шт.
Відповідач виставив позивачу рахунки для сплати авансових платежів:
-Рахунок № 63 від 12 травня 2025 року на суму 4 808 946,00 грн, для передоплати матеріалів, передбачених Специфікацією № 1;
-Рахунок № 122 від 16 вересня 2025 року на суму 1 011 834,00 грн для передоплати матеріалів, передбачених Специфікацією № 2.
Згідно з п. 4.6. договору, строк поставки товару - 30 робочих днів з моменту передоплати 100 %.
Оплата по рахунку № 1 від 12.05.2025 була проведена покупцем 12 травня 2025 року.
Оплата по рахунку № 122 від 16.09.2025 була здійснена позивачем 24 вересня 2025 року.
За твердженням позивача, товар за специфікацією № 1 до договору поставки мав бути поставлений не пізніше 23 червня 2025 року (останній день). Товар за специфікацією № 1 до договору поставки мав бути поставлений не пізніше 05 листопада 2025 року (останній день).
03 листопада 2025 року ТОВ «БК «Інтер-Білдінг» направило ТОВ «Дубік» лист № 03/11-25 з вимогою негайно провести поставку товарів за спірним договором.
Як зазначив позивач, відповідач провів часткову поставку товару із значним запізненням, зокрема: 01.12.2025 згідно з видатковою накладною № 78 було поставлено товар на суму 2 889 118,12 грн (з ПДВ); 04.12.2025 згідно з видатковою накладною № 81, було поставлено на суму 2 537 701,88 грн (з ПДВ). 
Оскільки станом на жовтень 2025 року товар ще не був поставлений, замовник неодноразово звертався до постачальника з вимогами передати товар. Позивач зазначив, що жодних перешкод в поставці товару на об`єкт замовника, останній не вчиняв. А також заперечив проти покликання відповідача щодо відмови прийняти товар від 21 жовтня 2025 року, зауваживши про відсутність відповідних доказів.
Позивач звернув увагу на порушення термінів поставки, зокрема:
-товар вартістю 494 741,52 грн (в т.ч. ПДВ) поставлено із запізненням на 160 календарних днів (фактично поставлено 01.12.2025, договірний термін до 23.06.2025);
-товар вартістю 79 134,48 грн (в т.ч. ПДВ) поставлено із запізненням на 163 календарні дні (фактично поставлено 04.12.2025, договірний термін до 23.06.2025);
-товар вартістю 1 011 834,00 грн (в т.ч. ПДВ) поставлено із запізненням на 28 календарних днів (фактично поставлено 04.12.2025, договірний термін до 05.11.2025);
-товар вартістю 2 394 376,60 грн (в т.ч. ПДВ) поставлено із запізненням на 160 календарних днів (фактично поставлено 01.12.2025, договірний термін до 23.06.2025);
-товар вартістю 1 446 733,40 грн (в т.ч. ПДВ) поставлено із запізненням на 163 календарні дні (фактично поставлено 04.12.2025, договірний термін до 23.06.2025);
-товар вартістю 393 960,00 грн (в т.ч. ПДВ) на дату подання позову (05.05.2026) не поставлено взагалі, запізнення складає 316 календарних днів (не поставлено до 05.05.2026, договірний термін до 23.06.2025).
ТОВ «БК «Інтер-Білдінг» вважає, що усвідомлюючи ризик майбутнього застосування договірних санкцій до постачальника за порушення строку поставки, відповідач вжив заходів для створення доказів наявності перешкод зі сторони позивача, надавши суду 4 листи однакові за змістом: № 69 від 28.10.2025; № 70 від 29.10.2025; № 71 від 29.10.2025; № 72 від 29.10.2025.
Щодо товарно-транспортних накладних № 30 від 05 травня 2026 р., № 31 від 06 травня 2026 р., які подані відповідачем, позивач зазначив, що такі не містять посилання на договір поставки № 12/05/25 від 12.05.2025 та найменування чи об`ємів саме плитки клінкерної R757DF14, Feldhaus-klinker, p:240х52х14 мм. Відтак, на думку замовника, вказані ТТН № 30, № 31 не можуть вважатися належним доказом поставки товару саме за договором поставки № 12/05/25 від 12.05.2025. При цьому, за міркуваннями позивача, вказані первинні документи (ТТН) є документами, що можуть підтверджувати переміщення товарно-матеріальних цінностей при виконанні відповідачем зобов`язань за договором підряду № 29/05-25 від 29 травня 2025 р., й не мають відношення до правовідносин, які розглядаються в цій справі.
Відповідно до п. 7.2. договору, за порушення зобов`язань по даному договору винна сторона, виплачує постраждалій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який сплачується пеня) від вартості продукції (її частини), відносно якої допущено прострочення виконання зобов`язання.
З огляду на зазначене, позивач нарахував неустойку на загальну суму 732600,55 грн. За розрахунком ТОВ «БК «Інтер-Білдінг»: за порушення терміну поставки товару вартістю 494 741,52 грн (в т.ч. ПДВ) на 160 календарних днів сума пені становить 67 230,63 грн; за порушення терміну поставки товару вартістю 79134,48грн. (в т.ч. ПДВ) на 163 календарні дні сума пені становить 10955,25грн; за порушення терміну поставки товару вартістю 1 011 834,00 грн. (в т.ч. ПДВ) на 28 календарних днів сума пені становить 24 062,24 грн; за порушення терміну поставки товару вартістю 2 394 376,60 грн (в т.ч. ПДВ) на 160 календарних днів сума пені становить 325 372,82 грн; за порушення терміну поставки товару вартістю 1 446 733,40 грн. (в т.ч. ПДВ) на 163 календарні дні сума пені становить 200 283,39 грн; за порушення терміну поставки товару вартістю 393 960,00 грн. (в т.ч. ПДВ) на 316 календарних днів сума пені становить 104 696,22 грн.
Спір виник внаслідок того, що відповідач несвоєчасно та в повному обсязі поставив позивачу товар. Відтак, ТОВ «БК «Інтер-Білдінг» подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 732600,55 грн неустойки. 
Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій позивач заперечив, зазначивши, що спорудження та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованим паркінгом по вул. Бойківській, 28, 28-А у м. Львові передбачено в термін до 31 грудня 2025 року. Так, позивач як генпідрядник отримав від замовника ТОВ «Резерв Плюс» претензію № 23-04 від 23 квітня 2026 року, в якій повідомлено про нарахування договірної санкції за порушення терміну виконання робіт, за період з 01 січня 2026 року по 23 квітня 2026 року (113 днів), в розмірі 8 049 668,00грн. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань та спричиненої цим затримки із введенням в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку розмір заподіяних позивачу збитків вже становить понад 8 000 000 грн.

Відповідач визнав, що поставка товару була проведена із порушенням строків, проте вважає, що вказану господарську операцію і причини прострочення, наявність вини постачальника, наявність прямого умислу, часткове виконання договору та добросовісну поведінку в діях ТОВ «Дубік», треба аналізувати з урахуванням і інших договорів, в тому числі і тих, що укладені із позивачем. В обґрунтуванні зазначеного відповідач зазначив таке.
Крім спірного договору поставки, між сторонами також укладено договір підряду №29/05 – 25 від 29 травня 2025 року, згідно з яким позивач є замовником, а відповідач – підрядником. Отже, поставку товару відповідач мав здійснити для його подальшого використання за вказаним договором підряду. 
Згідно з поясненнями відповідача, клінкерна плитка (товар, який мав поставити постачальник за спірним договором) використовувалась для подальшого її склеюваня із основою пінополістеролу, яка в кінцевому варіанті утворювала окремий продукт – термопанель.
Як зазначив відповідач, за договором поставки відповідач отримав плитку клінкерну заздалегідь згідно з актами приймання – передачі: №841 від 04.06.2025, №1492 від 28.08.2025, №1493 від 26.09.2025, №1755 від 02.12.2025, №1754 від 02.12.2025.
Отримавши товар в червні, серпні та вересні 2025 року, відповідач в усному порядку звернувся до позивача з проханням прийняти вказаний товар. Проте директор позивача зазначив, що він буде приймати клінкерну плиту, коли вона буде висіти на фасаді об`єкта будівництва, що будується, згідно Договору підряду №29/05 - 25 від 29 травня 2025 року. А роботи по фасаду має виконати ТОВ «Дубік».
Відповідач направив позивачу листи (№69 від 28.10.2025, №70 від 29.10.2025 та №71 від 30.10.2025 та №72 від 31.10.2025) з вимогою прийняти товар і повідомити про місце приймання та час.
У відповідь на вказані листи відповідач отримав вимогу №03/11-25 від 03.11.2025 по термінову поставку матеріалів, клінкерної плитки.
Як заначив відповідач, отримавши цей лист, ТОВ «Дубік» ініціювало переговори, на яких сторони досягли згоди щодо того, що постачальник поставить вже виготовлені термопанелі та інші матеріали, що ще не поставлені на об`єкт позивача та продовжить виконання робіт.
Згідно з поясненнями відповідача, оскільки товариство вже передало частину клінкерної плитки в роботу (для виготовлення фасадів (термопанелей) протягом листопада 2025 року – травня 2026 року перевізник завозив термопанелі та інші матеріали позивачу. На підтвердження підрядник долучив копії товарно-транспортних накладних.
За твердження відповідача поставка клінкеру здійснювалась в залежності від того, коли підходив етап виконання того чи іншого виду робіт, що передбачений договором підряду №29/05 - 25 від 29 травня 2025 року. Це влаштовувало позивача аж доки ТОВ «Дубік» не почало просити фінансувати його в розмірі, що передбачений договором підряду. Після ініціювання процедури розірвання договору підряду позивач перестав допускати працівників відповідача на об`єкт та не провів із підрядником розрахунків за поставлений товар. 
Натомість відповідач повернув позивачу товар без будь яких затримок, а позивач і досі боргує по оплаті перед відповідачем по договору підряду значну суму грошових коштів.
Зважаючи на вказані обставини, відповідач просить зменшити розмір відповідальності ТОВ «Дубік» до 1% пені, що дорівнює сумі 7306,00грн, покликаючись на добросовісність та ступінь виконання взятих зобов`язань. При цьому, відповідач вважає, що заявлена сума неустойки набуде ознак каральної санкції та не може становити непомірний тягар для постачальника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 Цивільного кодексу України).
Як підтверджено матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір поставки №12/05/25 від 12.05.2025, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків. 
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.
За договором поставки, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У частині 2 ст. 712 Цивільного кодексу України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судом на виконання умов договору із значним простроченням відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 5 426 820грн за видатковими накладними, копії яких долучені до позову. При цьому товар на загальну суму 393960,00грн відповідач не поставив. Відповідач як постачальник не заперечив факту прострочення поставки товарую
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (Стаття 610 ЦК України).
Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
За обставинами цієї справи позивачем заявлено до стягнення з відповідача 732600,55 грн пені. Водночас, під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про зменшення неустойки до 1% пені, що дорівнює сумі 7306,00грн
Згідно з частиною першою статті 233 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
За частиною другою статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Подібні норми також містить частина третя статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому суд наголошує, що неустойка має на меті насамперед стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
До моменту порушення зобов`язання боржником неустойка виконує функцію сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).
Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру слід зазначити, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. 
Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів;
Так, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер;
Господарський суд Львівської області зазначає, що укладаючи договір, сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, штрафні санкції, обсяги та строки поставки. Відтак відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.
При цьому, суд відзначає, що товариство як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи договір, усвідомлювало, строк поставки продукції, з огляду на що повинно було розумно оцінити цю обставину з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки.
Оцінюючи баланс інтересів сторін при зменшенні розміру неустойки, суди мають врахувати, що встановлення обставин понесення іншою стороною збитків у разі порушення строку виконання робіт за контрактом, не є єдиною обов`язковою умовою для висновку про дотримання цього балансу. 
Судом враховано, що відповідачем не було надано доказів звернення до інших виробників необхідного товару (плитки клінкерної R757DF14, Feldhaus-klinker) з метою належного виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «БК «Інтер-Білдінг».
Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки [аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19)].
Господарський суд звертає увагу, що відповідачем не подано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявності виняткових обставин, поважності причин несвоєчасного виконання зобов`язання та поведінку відповідача, яка б свідчила про вжиття ним усіх можливих заходів для своєчасного виконання зобов`язання з поставки товару. Водночас, порушення відповідачем своїх зобов`язань (значним простроченням понад 30 календарних днів) завдало суттєвого порушення господарського інтересу ТОВ «БК «Інтер-Білдінг» як генпідрядника для своєчасної здачі об`єкта будівництва в експлуатацію (31.12.2025).
Відповідно до п. 7.2. договору, за порушення зобов`язань по даному договору винна сторона, виплачує постраждалій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який сплачується пеня) від вартості продукції (її частини), відносно якої допущено прострочення виконання зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
При цьому, суд враховує, що відповідно до Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», Господарський кодекс України з 28.08.2025 втратив чинність.
Однак, для господарських договорів, укладених до 28.08.2025, норми ГК України, включаючи ч. 6 ст. 232 ГК України, продовжують застосовуватися до завершення строку дії таких договорів або до їх припинення, якщо інше не передбачено законом чи договором. Це означає, що якщо договір укладений до 28.08.2025, не містить спеціальних умов щодо строку нарахування пені, то обмеження в 6 місяців за ч. 6 ст. 232 ГК України зберігається.
У даному випадку договір укладено 12.05.2025 та спірні правовідносини виникли до втрати чинності ГК України, тому його норми підлягають застосуванню у цьому випадку. Умови договору не містять спеціальних умов щодо періоду нарахування пені, відтак суд застосовує до заявлених вимог норми ч. 6 ст. 232 ГК України.
Згідно з розрахунком позивача, ТОВ «БК «Інтер-Білдінг» нарахувало суму пені за непоставлений товар в сумі 393960,00грн за 316 календарних днів, тобто на період більший за 6 місяців, що суперечить положенням ч. 6 ст. 232 ГК України. Зважаючи на зазначене, судом здійснено перерахунок заявленої вимоги з урахуванням обмеження шестимісячного строку. Перевіривши поданий розрахунок, відповідно до положень договору та ч. 6 ст. 232 ГК України, судом встановлено, що з відповідача на користь позивач підлягає до стягнення 671034,86грн пені за період з 24.06.2025 по 24.12.2025 слід задоволити.
Судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини. 
Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1.Позов задоволити.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дубік” (79041, Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, 225, офіс 111, ідентифікаційний код 44934428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “Інтер-Білдінг” (01010, Львівська область, місто Київ, вулиця Острозських Князів, 8, ідентифікаційний код 42353736) 671034,86грн пені та 8052,42грн судового збору.
3.У задоволенні решти вимог відмовити.
4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 27.07.2026. 

Суддя Уляна ДІЛАЙ