ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

10 липня 2026 року	Справа №160/11654/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.05.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у неправомірній відмові ОСОБА_1 у проведенні медичного огляду військово-лікарською комісією в дистанційному (заочному) форматі на підставі пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 163);
- зобов`язати Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 :
провести розгляд обліково-медичної справи ОСОБА_1 та прийняти постанову про визначення ступеня його придатності до військової служби виключно в дистанційному (заочному) форматі без його особистої фізичної присутності та без проведення медичного огляду лікарями комісії, на основі раніше поданих медичних документів та даних Електронної системи охорони здоров`я;
прийняти постанову ВЛК (оформити Свідоцтво про хворобу) про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі наявних, підтверджених діагнозів (відповідно до ст. 64-а, 38 та ін. Розкладу хвороб) та підтвердженого державою статусу особи з інвалідністю III групи;
сформувати належним чином Свідоцтво про хворобу, виправивши власні попередні процедурні недоліки, та направити його на остатнє затвердження до вищої за підпорядкуванням 20-ї регіональної ВЛК.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 має інвалідність III групи, органічні ураження нервової системи, критичний стеноз хребетного каналу, серцеву недостатність та фібриляцію передсердь. На думку позивача, з огляду на тяжкість стану, будь-яке фізичне пересування до установ та перебування у стресових умовах становить пряму загрозу його життю, що заборонено статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач вказує на протиправну бездіяльність відповідача, який, попри визнання статусу особи з інвалідністю та наявність імперативних норм постанови КМУ № 932, відмовляє у проведенні ВЛК у дистанційному форматі та вимагає фізичної явки. Також позивач наголошує на наявності процедурних недоліків у раніше складеному Свідоцтві про хворобу № 111/1429, які відповідач зобов`язаний усунути на підставі наявних медичних документів.
Разом із позовною заявою позивачем було подано клопотання про забезпечення доказів шляхом витребування у ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 засвідчених копій заяви ОСОБА_1 від 16.03.2026 (зареєстрована 19.03.2026) про проведення медичного огляду в заочному форматі, а також усіх медичних та ідентифікаційних документів, долучених до неї як додатки.
05.05.2026 заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.05.2026 о 14:00. У судове засідання учасники справи не прибули, про день, час та місце проведення повідомлялися належним чином. Так, суд розглянув вказану заяву про забезпечення доказів у порядку письмового провадження та 07.05.2026 ухвалив відмовити у її задоволенні через необґрунтованість.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2026 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 03.06.2026, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11.05.2026 до суду надійшло клопотання позивача про витребування у Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 докази у цій справі. 
13.05.2026 суд задовольнив клопотання позивача від 11.05.2026 та витребував у Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 належно засвідчені копії заяви ОСОБА_1 про проведення медичного огляду військово-лікарською комісією в дистанційному (заочному) форматі, прийняте внаслідок розгляду цієї заяви рішення та докази його направлення позивачу.
29.05.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 надав суду витребувані ухвалою суду від 13.05.2026 докази.
30.05.2026 від позивача до суду надійшло заперечення щодо неповноти наданих відповідачем доказів, витребуваних судом ухвалою від 13.05.2026. 
25.06.2026 позивач долучив до матеріалів справи копію Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.09.2025 №258/25/3018/В.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.05.2024 військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами огляду прийнято постанову про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 64-а графи III Розкладу хвороб, що оформлено свідоцтвом про хворобу № 111/1429.
Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: «Розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділку хребта. Протрузії дисків С5-C6, Th6-Th7,Th7-Th8, Th8-Th9, L3-L4, L4-L5, L5-S1. Кила диску С6-С7. Виражений больовий, корінцевий та м`язово тонічний синдроми з парезом м`язів лівого передпліччя та лівого плеча. ПФ ІІІ ст.»
21.10.2024 року 20-ю регіональною ВЛК прийнято постанову про незатвердження документа у зв`язку з наявністю описових та процедурних недоліків (зокрема, щодо опису гіпотрофії, вираженості парезу, необхідності проходження ЕНМГ та доопрацювання пунктів 10, 11, 12 Свідоцтва).
Позивач оскаржив рішення 20-ї регіональної ВЛК про незатвердження свідоцтва про хворобу № 111/1429 до Центральної ВЛК ЗСУ. Остання листом від 15.11.2024 №598/4/25884 повідомила позивача, що постанова ВЛК не затверджена 20 регіональною ВЛК від 21.10.2024 та повернута для доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після усунення недоліків, вказаних 20 регіональною ВЛК, постанова ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 буде повторно направлена до 20 регіональної ВЛК для прийняття рішення про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби.
20.12.2024 позивач звернувся із адміністративним позовом до суду з метою оскарження бездіяльності Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 стосовно невиконання вимог постанови 20-ї регіональної Військово-лікарської комісії від 21.10.2024 про доопрацювання постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 шляхом усунення недоліків.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі №160/33668/24 відмовлено у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, оскільки оскарженню у судовому порядку, за приписами п. 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Вказане рішення суду від 27.02.2025 у справі №160/33668/24 було переглянуто апеляційною інстанцією та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 залишено без змін. У постанові від 24.02.2026 суд апеляційної інстанції зазначив, що організація медичного огляду військово-лікарською комісією залежить не лише від діяльності комісії, а й від волевиявлення особи, яка має з`явитися до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Суд наголосив, що позивач не позбавлений права звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для повторного проходження ВЛК. Водночас відповідач позбавлений можливості доопрацювати свідоцтво про хворобу позивача та направити його на повторне затвердження до 20-ї регіональної військово-лікарської комісії в порядку, передбаченому Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, оскільки позивач не звертався до ВЛК для проходження повторного огляду.
22.09.2025 експертною комісією з оцінювання повсякденного функціонування особи прийнято рішення №258/25/2018/Р (витяг від 22.09.2025 №258/25/2018/В) про встановлення ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності. Розгляд питання експертною командою відбувся очно, в закладі охорони здоров`я (п. 13 цього Рішення).
В обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання у п.16 рішення №258/25/2018/Р вказано, що «у хворого хронічна вертеброгенна радікулопатія С7 зліва виражений стійкий больовий та м`язово-тонічний синдром, виражений парез розгиначів передпліччя зліва, помірні сенсорні та нейротрофічні порушення м`язів плеча та передпліччя зліва на тлі ОХЗ шийного відділу хребта, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу, стенозу хребетного каналу на рівні с6-с7, порушення СДФХ помірного ступеню, що призвело до помірного порушення функції пересування та здатності до трудової діяльності». Встановлена третя група інвалідності на 1 рік.
За таких обставин, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із нотаріально завіреною заявою від 16.03.2026 про проведення медичного огляду військово-лікарською комісією в заочному форматі на підставі п. 8 Постанови КМУ № 932, яка була прийнята до розгляду ІНФОРМАЦІЯ_6 19.03.2026.
На адвокатські запити представника позивача щодо розгляду заяви від 16.03.2026 ІНФОРМАЦІЯ_6 запропонували ОСОБА_1 отримати направлення на проходження ВЛК та надати його комісії для початку проходження ВЛК.
Отже відповідач відмовив позивачу у розгляді його заяви від 16.03.2026 та прийнятті постанови ВЛК без присутності ОСОБА_1 , згідно п.8 Постанови КМУ від 16.08.2024 №932.
Вважаючи, такі дії відповідача протиправними, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232).
Згідно до ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 №932 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №932).
Пунктом 1 Порядку №932, цей Порядок визначає:
- механізм реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - експериментальний проект) шляхом електронної інформаційної взаємодії між національними електронними інформаційними ресурсами у цілях національної безпеки та оборони України;
- порядок формування переліку громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років, персональні дані яких підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- механізм взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 16 років, яким у рік взяття на військовий облік виповнюється 17 років, до 25 років, зокрема тих, які перебувають за межами України, без проходження медичного огляду;
- механізм внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про громадян України чоловічої статі віком від 17 до 25 років, які не перебувають на військовому обліку (для їх взяття на військовий облік без проходження медичного огляду) та які перебувають в Україні і звернулися за оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які перебувають за межами України і звернулися до відокремленого підрозділу державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, який розміщений за межами України (далі - відокремлений підрозділ), за оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном, отриманням паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон;
- механізм перевірки дійсності військово-облікових документів громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які перебувають за межами України і звернулися за оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном, отриманням паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон до відокремленого підрозділу.
За приписами п.3 Порядку №932, з метою експериментального проекту є оптимізація та верифікація відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом обміну інформацією в цілях національної безпеки та оборони України.
Пунктом 5 Порядку №932 передбачено, що внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 16 років, яким у рік взяття на військовий облік виповнюється 17 років, до 25 років, зокрема тих, які перебувають за межами України, здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного демографічного реєстру, відомчої інформаційної системи ДМС, інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до ст.14 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів Трембіта.
Згідно п.7 Порядку №932, взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 16 років, яким у рік взяття на військовий облік виповнюється 17 років, до 25 років здійснюється відповідальними посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим/задекларованим їх місцем проживання. Взяття на військовий облік громадян України, у яких відсутнє зареєстроване/задеклароване місце проживання, здійснюється визначеними Генеральним штабом Збройних Сил територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 8 Порядку №932 Громадяни, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (далі - особи з інвалідністю), або громадяни, які мають тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, але яким не встановлено інвалідність, за власним бажанням (у відповідних випадках від їхнього імені їхні батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники та інші законні представники) подають на розгляд військово-лікарської комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки документ, що підтверджує наявність відповідного стану (захворювання), виданий в установленому порядку за формою первинної облікової документації № 080-3/о, або документи, що підтверджують інвалідність (для дітей з інвалідністю - медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ , або його дублікат, виданий закладом охорони здоров`я, чи посвідчення або інший документ, що підтверджує призначення на таку дитину соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”; для повнолітніх осіб з інвалідністю - довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідку для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики). 
Замість оригіналів зазначених документів можуть бути подані їх копії за умови пред`явлення оригіналів таких документів (крім подання дубліката медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років). Копії документів (крім медичних документів) можуть бути засвідчені власним підписом особи, яка їх подає. Оригінали документів після звіряння з їх копіями повертаються особі, яка подає такі документи. 
Постанова військово-лікарської комісії приймається без присутності особи та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я, доступ до яких отримано відповідно до законодавства, та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
Аналізуючи вищенаведену норму, суд доходить висновку, що нормативно визначений механізм, передбачений п. 8 Порядку № 932, складено для таких категорій громадян:
- громадяни, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю;
- громадяни, які мають тяжкі патології, а саме: тяжкі перинатальні ураження нервової системи, вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання; онкологічні, онкогематологічні захворювання; дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади; цукровий діабет I типу (інсулінозалежний); гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня; особи, які отримали тяжку травму або потребують трансплантації органа/паліативної допомоги (яким не встановлено інвалідність).
Зазначені суб`єкти мають право за власним бажанням, залежно від категорії, подати такі документи:
- для осіб без встановленої інвалідності: форма первинної облікової документації №080-3/о;
- для дітей з інвалідністю: медичний висновок (або його дублікат) за формою, затвердженою МОЗ; або посвідчення/документ, що підтверджує призначення соціальної допомоги (відповідно до профільного Закону України);
- для повнолітніх осіб з інвалідністю: довідка до акта огляду МСЕК; або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; або пенсійне посвідчення/посвідчення про призначення соціальної допомоги із зазначенням групи та причини інвалідності; або довідка для отримання пільг (за формою, затвердженою Мінсоцполітики).
Також, пунктом 8 Порядку №932 допускається подання копій замість оригіналів за умови пред`явлення оригіналів для звіряння (виняток: дублікат медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років). Копії немедичних документів можуть бути засвідчені власним підписом особи. 
Постанова військово-лікарської комісії приймається без присутності особи та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я, доступ до яких отримано відповідно до законодавства, та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
За приписами п. 8-1 Порядку №932, відомості про наявність інвалідності можуть вноситися до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційно- комунікаційними системами за запитом особи з інвалідністю через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. За наявності технічної можливості обмін відомостями про встановлення, зміну групи інвалідності (зокрема групу інвалідності, причину та строк, на який встановлено інвалідність) здійснюється в порядку електронної інформаційної взаємодії між Єдиною інформаційною системою соціальної сфери та Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Особи, щодо яких шляхом електронної інформаційної взаємодії отримана інформація про наявну інвалідність, не підлягають направленню на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, зокрема з метою взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі (абз.3 п. 8-1 Порядку №932).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із нотаріально завіреною заявою від 16.03.2026 про проведення медичного огляду військово-лікарською комісією в заочному форматі на підставі п.8 Постанови КМУ № 932, яка була прийнята до розгляду ІНФОРМАЦІЯ_6 19.03.2026. 
Проте, заява ОСОБА_2 від 16.03.2026 не була розглянута по суті, натомість відповідач пропонував ОСОБА_1 отримати направлення на проходження ВЛК та надати його комісії для початку проходження ВЛК.
Відзиву на позов представником військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 також не надано.
Зважаючи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджено рішенням експертної комісією з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.09.2025 №258/25/2018/Р, яке долучено до медичної та облікової справи позивача разом із заявою від 16.03.2026 про проведення медичного огляду військово-лікарською комісією в заочному форматі на підставі п. 8 Постанови КМУ № 932, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2026 про проведення медичного огляду військово-лікарською комісією в заочному форматі на підставі п.8 Постанови КМУ № 932 та прийняти постанову військово-лікарської комісії без присутності ОСОБА_1 та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я, доступ до яких отримано відповідно до законодавства, та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти постанову про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку, суд зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. 
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. 
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право. 
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
Разом з цим, суд зауважує, що позбавлений можливості надавати оцінку діям лікарів-членів військово-лікарської комісії військової частини, в тому числі при визначенні діагнозів, відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб та прийняттю рішення про придатність чи непридатність особи до військової служби.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".
За таких обставин, суд доходить висновку, що суд не вправі надавати оцінку діям лікарів ВЛК щодо дослідження ними медичної документації позивача та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Розглядаючи спори щодо оскарження висновків ВЛК, суд вправі перевіряти законність прийнятого рішення лише в межах дотримання встановленої процедури. Водночас, суд не може здійснювати власну оцінку підставності висновку, оскільки не має спеціальних знань у медичній сфері, а оцінка медичних показників виходить за межі його компетенції.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на відповідне Положення. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом із цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача сформувати належним чином Свідоцтво про хворобу, виправивши недоліки, та направити його на затвердження до вищої регіональної ВЛК, суд зазначає наступне. 
Станом на час розгляду справи відповідачем ще не здійснено розгляд заяви позивача від 16.03.2026 про проведення медичного огляду ВЛК у заочному форматі відповідно до вимог пункту 8 Порядку № 932. З огляду на це, позовні вимоги в цій частині є передчасними.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, судовий захист відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України надається лише у разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи. Суд не може вирішувати питання щодо правовідносин, які можуть виникнути в майбутньому, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Інші доводи не спростовують докази, досліджені та перевірені під час розгляду справи та не впливають на висновки суду, викладені в цьому рішенні. 
При цьому, суд також враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Підводячи підсумок викладеному, суд доходить висновку, що відмова Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 у прийнятті постанови у порядку пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 163) без присутності ОСОБА_1 та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” є протиправною, 
у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2026 відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 163), та прийняти постанову військово-лікарської комісії без присутності ОСОБА_1 та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною першою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими в частині, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 3194,88 грн (3328,00 грн * ставку судового збору 0,4 * коефіцієнт 0,8 * три немайнові вимоги), що документально підтверджується квитанцією № 558563631 від 02.05.2026.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 1 064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Відповідно до частини четвертої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно частини п`ятої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132,139,193,241-246, 250, 251,257-262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 у прийнятті постанови у порядку пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 163) без присутності ОСОБА_1 та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”. 
Зобов`язати Військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2026 відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 163), та прийняти постанову військово-лікарської комісії без присутності ОСОБА_1 та без проведення медичного огляду на основі поданих документів та/або даних, наявних в електронній системі охорони здоров`я та інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець