ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/9191/26
Суддя І інстанції – Серьогіна О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Кальника В.В., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2026 року максимальним розміром 45198,23 грн. і виплати пенсії, обчисленої з 01.02.2023 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №160/27199/24 (розмір якої перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність) і Постанови Кабінету Міністрів України №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році" в обмеженому фіксованому розмірі 32654,15 грн. із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, установлених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату пенсії (з урахуванням вже проведених виплат) ОСОБА_1 з 01 березня 2026 року, обчисленої з 01.02.2023 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №160/27199/24 (розмір якої перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність ) і Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 року №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році" у розмірі 49293,25 грн. виходячи із 83% грошового забезпечення та без застосування обмеження пенсії максимальним розміром і використання коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, установлених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану" та з урахуванням висновків, наведених в рішеннях Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №160/18554/21, від 23 жовтня 2023 року у справі № 160/23015/23, від 04 травня 2023 року у справі №160/5304/23, від 16 травня 2024 року у справі №160/9716/24, від 18 березня 2025 року у справі №160/4189/25.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2026 року максимальним розміром 45198,23 грн. і виплати пенсії, обчисленої з 01.02.2023 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №160/27199/24 (розмір якої перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність) і Постанови Кабінету Міністрів України №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році" в обмеженому фіксованому розмірі 32654,15 грн. із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, установлених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2026 року, обчисленої з 01.02.2023 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №160/27199/24 (розмір якої перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність ) і Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 року №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році" у розмірі 49293,25 грн. та без застосування обмеження пенсії максимальним розміром і використання коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, установлених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 року №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану" та з урахуванням висновків, наведених в рішеннях Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №160/18554/21, від 23 жовтня 2023 року у справі № 160/23015/23, від 04 травня 2023 року у справі №160/5304/23, від 16 травня 2024 року у справі №160/9716/24, від 18 березня 2025 року у справі №160/4189/25, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Зазначає, що з 01.03.2026 пенсію Позивача було проіндексовано відповідно до Постанови № 236, але перерахунок не призвів до її збільшення, оскільки її розмір перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також позивач не відноситься до категорії осіб, виплата яким проводиться без обмеження максимальним розміром, з урахуванням Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р (ІІ) /2022.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
У березні 2026 року позивач отримав пенсію, розмір якої практично не змінився у порівнянні з лютим 2026 року. 
З метою встановлення правомірності дій відповідача у даних спірних правовідносинах щодо не проведення індексації пенсії з 01.03.2026 року (на підставі наявних відомостей у особистому кабінеті на сайті Пенсійного фонду України та зарахованих пенсійних виплат) у відповідності до приписів Постанови КМУ №236 та продовження обмеження пенсії максимальним розміром і застосування під час її виплати понижуючих коефіцієнтів позивач 06.03.2026 року, через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відповідною заявою, яка зареєстрована за № ВЕБ-04001-Ф-С-26-151941.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.04.2026 року №39250-23773/С-01/8-0400/26 позивачу було відмовлено в обчисленні пенсії з 01.03.2026 року без обмеження її максимальним розміром та у її виплаті без застосування коефіцієнтів зменшення встановлених Постановою КМУ №236, зазначивши наступне: "На виконання Постанови № 236 з 01.03.2026 року Вашу пенсію проіндексовано, але перерахунок не призвів до її збільшення, оскільки розмір пенсії, обчислений на виконання рішення суду перевищує максимальний, визначений законом, а також Ви не відноситесь до категорії осіб, виплата яким проводиться без обмеження максимальним розміром, з урахуванням Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022." 
Також згідно розрахунку пенсії за вислугу років позивачу з 01.03.2026 року пенсія позивача дійсно проіндексована і її розмір складає 49293,23 грн., але під час її перерахунку відповідач застосував: обмеження її максимальним розміром 45198,23 грн; до частини пенсії, яка перевищує розмір 25950 грн. (10 мінімальних пенсій за віком, встановлених законом на 01 січня 2026 року) – понижуючі коефіцієнти відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №1778; правові норми Постанови КМУ №821.
Так, відповідач, під час виплати нарахованої пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №160/27199/24 та з урахуванням приписів Постанови КМУ №236 з 01 березня 2026 року розпочав здійснювати щомісячні відрахування з пенсії позивача в розмірі 16639,1 грн. (49293,25 грн. – 32654,15 грн.), де
49293, 25 грн. – розрахунковий розмір перерахованої пенсії;
32654,15 грн. – розмір пенсії з урахуванням обмеження максимальним розміром;
45198,23 грн. та застосування до неї понижуючих коефіцієнтів для п`яти діапазонів, а саме:
пониження для діапазону 1, що відповідає 10 прожитковим мінімумам для непрацездатних осіб – 1,0 * 25950 = 25950 грн.;
пониження для діапазону 2, що відповідає з 10 до 11 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб – 05 *2595 = 1297,50 грн.;
пониження для діапазону 3, що відповідає з 11 до 13 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб – 0,4 * 5190 = 2076,00 грн.;
пониження для діапазону 4, що відповідає з 13 до 17 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб – 0,3 * 10380 = 3114,00 грн.;
пониження для діапазону 5, що відповідає з 17 до 21 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб – 0,2 * 1083,23= 216,65 грн.
Загальний розмір виплаченої пенсії з 01.03.2026 року становить 32654,15 грн. (25950,00 грн. +1297,50 грн. + 2076,00 грн. + 3114,00 грн. + 216,65 грн.), що відповідає розміру пенсії, яку відповідач продовжив виплачувати позивачу з 01.03.2026 року.
Відтак, реальний розмір пенсії позивача, яка підлягала виплаті йому у березні 2026 року у порівнянні з лютим 2026 року змін не зазнав і дорівнює 32654,15 грн.
Наявність індексації в структурі пенсійної виплати позивача з 01.03.2026 року не призвела до зміни розміру пенсії, оскільки відповідач обмежив її максимальним розміром 45198,23 грн., посилаючись на приписи Постанови КМУ №1778.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають право на пенсію за цим законом, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-ХІІ).
За частиною третьою статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим статтею 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року № 4695-IX (далі Закон № 4695-IX) установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України […] , «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї норми прийнято постанову Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» від 30 грудня 2025 року № 1778 (далі постанова № 1778), яка набрала чинності з 01 січня 2026 року.
Пунктом 1 постанови № 1778 установлено, що у період воєнного стану у 2026 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України […] , «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», […] (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Таким чином, положеннями статті 30 Закону № 4695-IX та постанови № 1778 фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом № 2262-XII, що, у свою чергу, суперечить приписам статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, який є спеціальним у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб.
Отже, застосування при перерахунку розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, положень статті 30 Закону № 4695-IX та постанови № 1778, якими передбачено виплату пенсій із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.
При виборі і застосуванні норм права судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07 жовтня 2025 року у справі № 380/3358/25, від 16 грудня 2025 року у справі № 140/2813/25 тощо.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для застосування відповідачем при розрахунку пенсії позивача положень статті 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» від 30 грудня 2025 року № 1778.
Поряд з цим, щодо можливості обмеження пенсії позивача максимальним розміром, колегія суддів враховує, що Верховним Судом неодноразово висловлювалась позиція щодо застосування норм Закону № 2262-XII у спорах, що стосуються обмеження максимального розміру пенсій. Зокрема, у постановах від 16 грудня 2021 року (справа №400/2085/19), 20 липня 2022 року (справа №340/2476/21), 25 липня 2022 року (справа №580/3451/21), 30 серпня 2022 року (справа №440/994/20), 17 березня 2023 року (справа №340/3144/21) та інших Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах стосовно призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що пенсія позивача не підлягає обмеженню максимальним розміром.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, відсутні.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.В. Кальник 

суддя С.В. Сафронова