Справа № 481/713/26 
Провадж.№ 2/481/613/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
02 вересня 2026 року м. Новий Буг
Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: 
головуючої по справі судді - Васильченко-Дриги Н.О., 
за участю секретаря судового засідання - Войцеховської О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" Паладич Аліни Олександрівни до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
01.06.2026 року представник ТОВ "Свеа фінанс" Паладич А.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №1328547 від 05.12.2023 року у розмірі 115354,15 грн., та витрат зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем 05.12.2023 було укладено кредитний договір №1328547, за умовами якого ТОВ «Слон кредит» надає позичальнику кредит у розмірі 13000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості). Кредит надається строком на 360 днів зі сплатою відсотків у розмірі 2,50% в день та застосовується з другого дня користування кредитом. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за договором по видачі відповідної суми кредиту виконало в повному обсязі. Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по вказаному кредитному договору, яка станом на дату подачі позову становить 115354,15 грн. та складається з: 11980,00 грн. – заборгованості за основним боргом, 103374,15 грн. – заборгованості за відсотками. 15.07.2025 ТОВ «Слон кредит» та ТОВ "Свеа Фінанс" уклали договір факторингу №01.02-23/25, за умовами якого ТОВ "Свеа Фінанс" набуло право вимоги за договорами до боржників банку, визначених в реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1328547 від 05.12.2023.
Представник позивача у позовній заяві заявляв клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно, належним чином повідомлена про слухання справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без її участі на адресу суду не подавала.
При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.
Судом встановлено, що між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем 05.12.2023 було укладено кредитний договір №1328547, за умовами якого ТОВ «Слон кредит» надає позичальнику кредит у розмірі 13000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості). Кредит надається строком на 360 днів зі сплатою відсотків у розмірі 2,50% в день та застосовується з другого дня користування кредитом. Кредитний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Р896».
Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у вказаній сумі.
Згідно довідки щодо інформаційної взаємодії в системі BankID НБУ із ідентифікації особи клієнта і верифікації отриманих ідентифікаційних даних при укладенні договору №1328547 від 05.12.2023, встановлено, що при укладенні кредитного договору кредитодавець отримав ідентифікаційні дані і їх верифікація відбулась із використанням системи BankID НБУ і таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (особистому кабінеті на сайті https:sloncredit.ua/) було ідентифіковано як ОСОБА_1 .
На виконання умов кредитного договору 05.12.2023 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 13000,00 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок, за допомогою сервісу онлайн платежів Pay Tech, з призначенням платежу: зарахування на карту, ЕПЗ 5168745115749084.
Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідачки утворилась заборгованість в сумі 115354,15 грн. та складається з: 11980,00 грн. – заборгованості за основним боргом, 103374,15 грн. – заборгованості за відсотками, сплачено тіла – 1020,00 грн.
15.07.2025 ТОВ «Слон кредит» та ТОВ "Свеа Фінанс" уклали договір факторингу № 01.02-23/25, за умовами якого ТОВ "Свеа Фінанс" набуло право вимоги за договорами до боржників банку, визначених в реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-23/25 від 15.07.2025 року ТОВ "Свеа Фінанс" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1  за договором №1328547 від 05.12.2023 в сумі 115354,15 грн. та складається з: 11980,00 грн. – заборгованості за основним боргом, 103374,15 грн. – заборгованості за відсотками. 
Відтак відповідно до умов зазначеного договору факторингу ТОВ "Свеа Фінанс" за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відтак судом встановлено, що Банк та відповідач уклали кредитний договір та погодили його умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів, однак позичальник не виконав свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла кредитна заборгованість.
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника за кредитним договором №1328547 від 05.12.2023.
Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ) встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
ТОВ «ФК «Свеа фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти в розмірі 103374,15 грн., що у 8,6 разів перевищує розмір неповернутого кредиту (11980,00 грн.).
Заявлений до стягнення розмір процентів не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, відтак розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Свеа фінанс» процентів слід зменшити до 17970,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії №1328547 від 05.12.2023 в розмірі 29950,00 грн., в т.ч. за тілом кредиту 11980,00 грн., за відсотками 17970,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 691,25 грн. (29950,00/115354,15*2662,40).
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-285, 352, 354, 355 ЦПК України суд, 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1328547 від 05.12.2023 в розмірі 29950 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" судовий збір у розмірі 691 (шістсот дев`яносто одна) гривень 25 копійок.
В решті позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА