Справа №583/2987/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яценко Н. Г.	
Номер провадження 33/816/417/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  172-10 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі секретаря судового засідання Кравченко Д.І., захисника Кондратенко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кондратенко Т.М. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року, якою провадження відносно 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення. 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії КИС № 1476 від 04 липня 2025 року.
У даному протоколі зазначено, що 19 червня 2025 року близько 11 год. 30 хв. під час проведення інструктажу особового складу, до якого входив ОСОБА_1 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (щодо створення груп оповіщення на території Охтирського району та м. Охтирка в складі представників Національної поліції України та військовослужбовців взводу охорони) №275 від 18 червня 2025 року, останній відмовився виконувати наказ щодо оповіщення, посилаючись на те, що в нього погіршився стан здоров`я.
У зв`язку з тим, що в ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до штату не передбачений медичний пункт, ОСОБА_1 запропонували викликати швидку медичну допомогу або звернутись до лікарні самому чи звернутись за допомогою до чергового по ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що останній запевнив, що в нього немає мобільного телефону та він не має можливості зателефонувати, а до лікарні їхати відмовився.
Візуально старший солдат ОСОБА_1 виглядав добре, погіршення стану здоров`я не спостерігалось, йому вкотре було запропоновано викликати швидку медичну допомогу, на що він відповів відмовою та в приміщенні РТЦК та СП почав описувати свій стан здоров`я в рапорті.
Через деякий час зі слів старшого солдата ОСОБА_1 його стан покращився, але до виконання наказу та своїх службових обов`язків він не приступив. Жодних причин, які унеможливлювали виконання наказу щодо оповіщення та обов`язків військової служби, не вбачалося.
У подальшому до кінця встановленого часу чергування старший солдат ОСОБА_1 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_1 - адвокат Кондратенко Т.М. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року, скасувати її та прийняти нову постанову, якою повернути матеріали даної справи на дооформлення.
В обґрунтовування пропуску строку, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 не повідомлявся про розгляд справи та не отримував копію оскаржуваної постанови. 17 липня 2025 року, їй, як захиснику, було надано доступ до матеріалів справи, в яких і містилась вказана постанова, а тому, 10 денний строку на оскарження постанови має вираховуватись саме з цієї дати.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суддя суду першої інстанції не встановив, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, не направив матеріали на дооформлення, незважаючи на розбіжності за якою саме статтею було складено вказаний протокол, не з`ясував, що складений він був неуповноваженою особою, не повідомив про розгляд справи, чим істотно порушив права учасника бойових дій ОСОБА_1 та зазначив, що останній визнав свою вину, не врахувавши його пояснення про те, що свою вину він не визнає з вказівкою на те, що не мав фізичної можливості здійснювати оповіщення.
Так, як зазначає апелянт, до суду першої інстанції надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що вбачається з титульного аркушу матеріалу, у протоколі, який складений відносно останнього, йдеться, в одному випадку, про вчинення ним адміністративного правопорушення ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, а в іншому - ч. 2 ст. 172-20 КУпАП, у повідомленні про військове адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а у заяві про розгляд справи без участі - ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Таким чином, з адміністративного матеріалу, який був направлений ІНФОРМАЦІЯ_4 до суду, не зрозуміло за якою статтею кваліфіковано дії ОСОБА_1 . Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено без належного встановлення особи, в ньому зазначено, що ОСОБА_1 одружений, хоча він не перебуває в шлюбі, та без з`ясування дійсних обставин наявності чи відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Також, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано копії відповідного наказу щодо надання повноважень офіцеру відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП у гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_5 майору ОСОБА_2 на складання даного протоколу. 
Також, як зауважує апелянт, ОСОБА_2 , вочевидь, не є медичним співробітником та не має відповідних знань, щоб визначити, що людина візуально виглядає добре. При цьому, в письмових пояснення, які долучені до протоколу, та яким суд першої інстанції не надав оцінку, ОСОБА_1 зазначав, що перебував в стані тимчасового затемнення або дезорієнтації і цей стан позбавляв його можливості розуміти, що відбувається навколо. Крім того, в рапорті ОСОБА_1 зазначав, що в нього сильно боліла голова та темніло в очах (було запаморочення), на його прохання визвати швидку допомогу старший лейтенант ОСОБА_3 порекомендував йому дістатись до санпропускника у пішому порядку, на що ОСОБА_1 відповів, що він може і не дійти до лікарні у такому стані, однак, до протоколу вказаний рапорт долучено не було. При цьому, висловлювання, що ОСОБА_1 проводив час на власний розсуд, не відповідає дійсним обставинам, оскільки останній перебував у сховищі, відповідно до вказівки, яка йому була надана, що може бути підтверджено відеозаписами з камер, які знаходяться на території підрозділу, а тому, жодної відмови від виконання законних вимог командира, в його діях не було.
Також, апелянт наголошу, що суд першої інстанції не вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 . Так, відповідно до повідомлення про військове адміністративне правопорушення, в діях ОСОБА_1 були ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, диспозиція якого передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 визнав вину, але такі твердження повністю спростовуються заявою про розгляд справи без участі, в якій останній чітко вказав, що вину не визнає. Також, ОСОБА_1 бажав взяти участь в засіданні та надати свої пояснення, але він мав виконувати вказівки керівництва та перебувати в місці, яке ними було визначено.
Таким чином, як зазначає апелянт, суд першої інстанції провів розгляд справи з грубим порушенням прав ОСОБА_1 , а рішення, яке було прийнято за результатом такого розгляду, вважати законним підстави відсутні.
Про призначення вказаної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак до суду у визначений час та день не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду на іншу дату не надсилав, і захисник Кондратенко Т.М., яка приймає участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, не заперечувала щодо здійснення апеляційного розгляду у відсутність її підзахисного.
А тому, доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кондратенко Т.М., яка підтримала як клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і подану апеляційну скаргу, які просила задовольнити, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд вважає причини, за яких захисником Кондратенко Т.М. було пропущено строк на оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року, поважними, що є підставою для поновлення останній вказаного строку.
Що стосується обґрунтованості апеляційних доводів та вимог захисника Кондратенко Т.М. щодо вказаної постанови судді суду першої інстанції, то апеляційний суд зазначає наступне. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та правильного закрив провадження у справі з цих підстав.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції було враховано те, що положеннями ч. 2 ст. 172-10 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Тобто, кваліфікуючою ознакою виступає особливість об`єктивної сторони правопорушення у виді обстановки вчинення протиправного діяння, а саме - вчинення діяння в умовах особливого періоду. При цьому законодавцем встановлюється спеціальне конкретизоване виключення щодо воєнного стану.
Також, суддею було враховано і те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», особливий період, це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, а воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, та який діє і по теперішній час.
При цьому, суддею встановлено, що за даними протоколу КИС № 1476 від 04 липня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, останньому інкримінується те, що він відмовився від виконання законних вимог командира (начальника) 19 червня 2025 року, тобто, у період дії воєнного стану.
Саме за наявності такої кваліфікуючої ознаки, суддя і дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 не утворюють об`єктивної сторони складу вказаного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП та закрив провадження у справі.
З таким висновком судді суду першої інстанції апеляційний суд погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.
При цьому, на спростування апеляційних доводів, апеляційний суд наголошує, що у даному випадку, відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП була встановлена суддею у зв`язку з тим, що останньому інкримінується відмова від виконання законних вимог командира (начальника) у період дії воєнного стану, а не у зв`язку з тим, що протокол та додані до нього докази не були належним чином оформлені.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення свідчить про те, що останній вважається таким, що цього адміністративного правопорушення не вчиняв, не несе адміністративної відповідальності і не підданий адміністративному стягненню, і вважати таке рішення помилковим підстави відсутні.
Також, апеляційний суд наголошує на практиці ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зауважував на тому, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У даному випадку, докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, матеріали даної справи не містять, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції і законних підстав для направлення вказаного адміністративного матеріалу на дооформлення, про що просить апелянт у поданій апеляційній скарзі, у апеляційного суду немає.
Апелянтом не наведено беззаперечних доводів, за яких оскаржувана постанова судді суду першої інстанції підлягала б до скасування, і таких обставин під час апеляційного розгляду даної справи встановлено не було.
З огляду на вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що за результатом розгляду вказаної справи, судом першої інстанції було постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а тому, оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294,295 КУпАП України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Кондратенко Т.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року.
Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2025 року, якою провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Кондратенко Т.М. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.