КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року Справа № 320/38357/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання позивача про розподіл судових витрат в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССОЛ-С» до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 у справі № 320/38357/23 задоволено адміністративний позов ТОВ «ТЕКССОЛ-С»; визнано протиправною та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.04.2023 №А100380/2023/000149/2; стягнуто на користь ТОВ «ТЕКССОЛ-С» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 593,58 грн (сім тисяч п`ятсот дев`яносто три гривень п`ятдесят вісім копійок).
На адресу суду надійшло клопотання позивача про розподіл судових витрат у якому прохається ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з Київської митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССОЛ-С» понесені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в розмірі 7 500,00 грн за рахунок її бюджетних асигнувань.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правової допомоги від 25.06.2019 № 5/25062019, додаткової угоди від 01.06.2020 № 1 до Договору про надання правової допомоги № 5/25062019 від 25.06.2019, акта про надання адвокатських послуг № 138 від 23.02.2026 до Договору про надання правової допомоги № 5/25062019 від 25.06.2019, рахунка № 94/5/25062019 від 23.02.2026 та платіжної інструкції № 10145 від 24.02.2026.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 16.03.2026 заяву визначено до розгляду суддею Войтович І.І.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 2 ст. 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
У відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, оскільки судом при ухваленні судового рішення від 23 лютого 2026 року не вирішувався розподіл витрат позивача понесені з правничої допомоги, отримавши відповідну заяву та докази, суд вважає можливим розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат з правничої допомоги у письмовому провадженні без повідомлення сторін на підставі наявних у справі матеріалів.
Вирішуючи клопотання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)
У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, серед іншого, є:
надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Приписами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням між сторонами адвокатом та клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
У відповідності до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20, від 08.02.2022 у справі № 160/6762/21 та від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 також зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Так, судом встановлено, що 25.06.2019 між Адвокатом Божко Андрієм Володимировичем (Адвокат) та ТОВ «ТЕКССОЛ-С» (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 5/25062019 (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору, Адвокат зобов`язується:
а) надавати Клієнту консультації з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права;
б) організовувати ведення претензійно-позовної роботи за матеріалами, підготовленими Клієнтом:
в) надавати Клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах будь-якої інстанції (в т.ч. у судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах) по всіх категоріях справ з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, перед юридичними та фізичними особами (ведення справи);
г) представляти інтереси Клієнта та здійснювати його захист в правоохоронних та контролюючих органах з усіх питань.
Згідно із п. 1.2 Договору, Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу (надані адвокатські послуги) та компенсувати фактичні витрати на її (їх) надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.
У відповідності до п. 4.1 Договору, вартість послуг Адвоката (гонорару) становить 6000,00 грн за 1 (один) повний календарний місяць надання адвокатських послуг.
Клієнт сплачує 100% вартості наданих Адвокатом адвокатських послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів із дня підписання відповідного акту про надання адвокатських послуг. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно (п. 4.2 Договору).
01.06.2020 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до п. 1 якої, сторони дійшли згоди викласти пункт 4.1 Договору в наступній редакції:
«Вартість послуг Адвоката (гонорар) становить 2.000,00 грн за 1 (один) повний календарний місяць надання адвокатських послуг, яка (який) не включає в себе вартість послуг Адвоката (гонорар) щодо підготовки позовних заяв та представництва інтересів Клієнта в судах першої та апеляційної інстанцій при оскарженні Клієнтом рішень митних органів про коригування митної вартості товарів.
4.1.1. Вартість послуг Адвоката (гонорар) становить 8 000,00 грн за адвокатські послуги, пов`язані з підготовкою позовної заяви та представництвом інтересів Клієнта в суді першої інстанції при оскарженні Клієнтом одного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів (надалі «Рішення»). та включає в себе:
а) ознайомлення з Рішенням, юридичний аналіз підстав його прийняття та формування правової позиції Клієнта щодо оскарження Рішення в судовому порядку 1 500,00 грн;
б) формування переліку доказів, необхідних для підготовки позовної заяви Клієнта до суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування Рішення (надалі - «Позовна заява»), та їх збір 1000 грн:
в) підготовку Позовної заяви - 3 500,00 грн;
г) ознайомлення з відзивом митного органу на Позовну заяву та підготовку відповіді Клієнта на відзив митного органу у відповідній адміністративній справі – 1 500,00 грн:
г) підготовку письмових заяв та клопотань Клієнта під час розгляду судом першої інстанції відповідної адміністративної справи - 500 грн.
4.1.2. Вартість послуг Адвоката (гонорар) становить 3000,00 грн за адвокатські послуги, пов`язані з представництвом інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у відповідній адміністративній справі, заведеній судом першої інстанції на підставі Позовної заяви, та включає в себе:
а) підготовку апеляційної скарги Клієнта на рішення суду першої інстанції у відповідній адміністративній справі при оскарженні Клієнтом рішення суду першої інстанції або ознайомлення з апеляційною скаргою митного органу на рішення суду першої інстанції та підготовку відзиву Клієнта на таку апеляційну скаргу митного органу - 2 500 грн;
б) підготовку письмових заяв та клопотань Клієнта під час розгляду судом апеляційної інстанції відповідної адміністративної справи – 500 грн».
23.02.2026 сторонами підписано акт про надання адвокатських послуг № 138 від 23.02.2026 до Договору про надання правової допомоги № 5/25062019 від 25.06.2019 (далі – Акт).
Відповідно до п. 1 Акта, Адвокат надав вчасно та повністю адвокатські послуги, передбачені Договором. (надалі «Послуги»), а саме:
а) ознайомлення з Рішенням Київської митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000149/2 від 24 квітня 2023 року (надалі - «Рішення» та «Київська митниця» відповідно), юридичний аналіз підстав його прийняття та формування правової позиції щодо оскарження Рішення в судовому порядку - 1 500,00 грн;
б) формування переліку доказів, необхідних для підготовки позовної заяви Клієнта про визнання протиправним та скасування Рішення, та їх збір - 1.000,00 грн;
в) підготовку позовної заяви Клієнта до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування Рішення - 3 500,00 грн;
г) ознайомлення з Відзивом Київської митниці на адміністративний позов № 7.8-10/1113 від 13 листопада 2023 року в Адміністративній справі № 320/38357/23 та підготовку Відповіді Клієнта б/н від 20 листопада 2023 року на відзив в Адміністративній справі № 320/38357/23 - 1 500,00 грн.
Вартість вищезазначених адвокатських Послуг (гонорар Адвоката) з урахуванням положень підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Договору складає 7 500,00 грн. Клієнт сплачує гонорар Адвокату у відповідності до пункту 4.2 Договору.
23.02.2026 Адвокатом виставлено ТОВ «ТЕКССОЛ-С» рахунок № 94/5/25062019 на загальну суму 7 500,00 грн та який оплачено позивачем 24.02.2026, що підтверджується копією платіжної інструкції № 10145 від 24.02.2026.
У постановах Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 380/17067/23, від 29.10.2020 у справі № 686/5064/20, від 05.03.2021 у справі № 200/10801/19-а, від 16.03.2021 у справі № 520/12065/19, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, сформульовано правовий висновок про те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. 
Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Разом з тим, заперечення на адресу суду щодо ухвалення додаткового рішення не надходили.
Проаналізувавши подані документи та матеріали справи, суд зазначає, що заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу є співмірними та розумними зі складністю наданих адвокатом обсягом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання таких послуг.
Враховуючи вищезазначене, визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та співмірною, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Київської митниці витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Клопотання позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССОЛ-С» про розподіл судових витрат – задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКССОЛ-С» (код ЄДРПОУ 35892372, місцезнаходження: 04073, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 142) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ: 43997555, місцезнаходження: 03124, місто Київ, Б. Гавела Вацлава, будинок 8-А) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини додаткового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Суддя Войтович І. І.