ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 344/5159/26 пров. № А/857/41191/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., суддів Димарчук Т. М., Сала П. І., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2026 року у справі № 344/5159/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє адвокат Атаманюк В.М., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП (застосовано штраф у сумі 17000грн.), закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо про оскаржену постанову внаслідок того, що його банківські рахунки було арештовано органами ВДВС. Позивач з`ясував, що постанова про арешт коштів боржника була винесена в процесі примусового виконання постанови №1319, складеної ІНФОРМАЦІЯ_2 17.09.2025 р. В оскарженій постанові зазначено, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, позивач вважає, що його незаконно притягнули до адміністративної відповідальності. Адвокат позивача окремо наголошує, що з огляду на положення п. 7 Постанови КМУ від 23.02.2022 №1554 належним відповідачем за його позовом про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 є саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому ОСОБА_1 позивається саме до цієї особи, а не до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
10.07.2026 Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області прийняв рішення у справі №344/5159/26, яким відмовив повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 . Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні матеріали справи підтверджують факт порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає у неявці по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та за що настає відповідальність, передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. При цьому суд встанови, що позивачу було достеменно відомо про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на яку ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин, письмових пояснень не надав. 
Питання належності відповідача за позовом ОСОБА_1 суд першої інстанції не досліджував та не вирішував, хоча у заяві ІНФОРМАЦІЯ_4 про ознайомлення з матеріалами справи від 29.04.2026 та у відзиві ІНФОРМАЦІЯ_6 від 05.05.2026 представники звертали увагу суду на те, що належним відповідачем у цій справі за позовом ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Позивач оскаржив рішення суду першої інстанції до Восьмого апеляційного адміністративного суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції не зібрав необхідних доказів, не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права; просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про задоволення позову. На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник апелянта наводить такі обставини та аргументи:
- відповідач не довів факту вручення позивачу повістки, по якій він нібито не з`явився в ТЦК, а отже – складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ;
- відповідач не довів ані факту обізнаності позивача про складення щодо нього протоколу, ані обізнаності про призначення та розгляд адміністративної справи щодо нього.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи, процедура розгляду справи тощо
Відповідач подав відзив на позов, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишити рішення без змін, оскільки суд першої інстанції дослідив усі фактичні обставини справи та дав їм належну оцінку, а тому його рішення є законним та обґрунтованим.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому апеляційний суд на підставі частини четвертої статті 229, пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) ухвалив провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку письмового провадження.
Обставини справи, які встановив суд першої інстанції
згідно наявних облікових даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відома адреса проживання АДРЕСА_1 , - перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до копії повістки № 3289118 ОСОБА_1 викликали до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. 05.05.2025 для уточнення даних.
Згідно витягу із облікових даних щодо ОСОБА_1 подано на підставі ч. 1 ст. 259 КУпАП звернення № Е3106825 від 05.08.2025 до відділення поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із неявкою по повістці № 3289118 на 09 год. 00 хв. 05.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно довідки про доставлення громадянина до ТЦК та СП - 01.09.2025 о 18 год. 55 хв. ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції у зв`язку із порушенням вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Направлено на ВЛК, не продовжена 3 група інвалідності.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 538 від 01.09.2025, складеного начальником відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , встановлено, що 01.09.2025 о 18 год. 55 хв. ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції у зв`язку із порушенням вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Під час звірки облікових даних було встановлено, що щодо ОСОБА_1 подано на підставі ч. 1 ст. 259 КУпАП звернення №Е3106825 від 05.08.2025 до відділення поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із неявкою по повістці №3289118 на 09 год. 00 хв. 05.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент звірки облікових даних та доставлення поліцією до ТЦК та СП позивач про поважні причини неявки за повісткою не повідомляв. Також позивачу доведено інформацію про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на 10 год. 00 хв. 04.08.2025 за адресою АДРЕСА_2 у приміщені кабінету № ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 пояснень чи зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення № 538 від 01.09.2025 не надавав.
Згідно постанови № 1319 від 17 вересня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. У постанові зазначено, що 01.09.2025 о 18 год. 55 хв. ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції у зв`язку із порушенням вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Під час звірки облікових даних було встановлено, що щодо ОСОБА_1 подано на підставі ч. 1 ст. 259 КУпАП звернення № Е3106825 від 05.08.2025 до відділення поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із неявкою по повістці № 3289118 на 09 год. 00 хв. 05.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент звірки облікових даних та доставлення поліцією до ТЦК та СП позивач про поважні причини неявки за повісткою не повідомляв. На основі чого 01.09.2025 начальником відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , майором ОСОБА_2 складено щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення № 538 від 01.09.2025. Позивачу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення доведено зміст статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Також позивачу доведено інформацію про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на 10 год. 00 хв. 17.09.2025 за адресою АДРЕСА_2 у приміщені кабінету № ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 пояснень чи зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення № 538 від 01.09.2025 не надавав. Також встановлено, що відповідно до фіскального чеку Укрпошти від 18.09.2025 ОСОБА_1 була надіслана вищезазначена постанова, проте матеріали справи не містять доказів щодо вручення позивачу поштового відправлення.
Норми права, які регулюють спірні правовідносини
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з ч.8 ст.15 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.
За змістом ст. 1 Закону України “Про оборону України”, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 “Про часткову мобілізацію”. Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 “Про загальну мобілізацію” в Україні оголошено загальну мобілізацію. Надалі правовий режим воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України та діє донині. 
Відповідно до абзаців 1 - 3 ч.1 ст.22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію”, громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. 
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України “Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію”, посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. 
Статтею 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, частиною 3 якої за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», відповідно до якої:
- територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (пункт 1);
- територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України (пункт 3);
- територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (пункт 7);
- територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: […] - звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; - розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 9);
- керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право: […] розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення (пункт 12).
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі – Інструкція №3). 
Відповідно до пп. 3, 6, 9, 11 Розділу ІІ Інструкції №3: 
- у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; 
- до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол;
- матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, якій надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП.
- розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова).
Відповідно до релевантних положень КАС України:
- публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п.2 ч.1 ст. 4);
- відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (п.9 ч.1 ст. 4);
- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 4);
- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст. 4);
- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст. 5);
- місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 1 ч.1 ст. 20);
- відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч.4 ст. 46);
- якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч. 3, 7 ст. 48).
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 та статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити рішення, якщо судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. Частиною другою статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість оскарженого рішення, не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на такі мотиви:
наявність чи відсутність статусу юридичної особи (на чому наголошував позивач) ніяк не впливає на здатність суб`єкта владних повноважень бути відповідачем в адміністративному суді, визначальним є його статус як органу державної влади/військового управління (п.7 ч.1 ст. 4 КАС України). 
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки функціонують на кількох рівнях - як на обласному, так і на районному; кожен з цих рівнів має свої завдання, виконує функції та наділений певним (відмінним/різним) обсягом повноважень. Так, ТЦК та СП обласного та районного рівня є органами військового управління з різною компетенцією (окремими суб`єктами владних повноважень) та, відповідно, кожен з них може бути відповідачем в адміністративному суді за позовом особи, що оспорює індивідуальний акт того органу військового управління, що його прийняв. Іншими словами, належним відповідачем у справі про оскарження індивідуального акту є той ТЦК та СП, який прийняв оскаржене рішення, незалежно від того, чи є він юридичною особою, має самостійний баланс тощо.
Матеріалами справи підтверджується, що оскаржувана постанова (1) винесена керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є посадовою особою цього органу військового управління та діє від його імені, (2) завірена гербовою печаткою цього суб`єкта владних повноважень. Отже, належним відповідачем в адміністративній справі про оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є ІНФОРМАЦІЯ_7 , що прийняв оскаржене рішення, а не ІНФОРМАЦІЯ_5 , як помилково стверджує у позові представник позивача. 
Попри те, що визначення відповідача, предмета та підстав спору є диспозитивним правом позивача, встановлення належності відповідача статтею 48 КАС України віднесено до компетенції суду першої інстанції, яку слід реалізувати до ухвалення ним рішення по суті спору. Колегія суддів зауважує, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача; звертаючись до адміністративного суду, позивач визначає відповідачем того суб`єкта владних повноважень, який, на його думку, повинен відповідати за позовом. Однак під час розгляду справи позивач вправі заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним; заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й іншої особи, яка бере участь у справі, а також за клопотанням самого належного відповідача чи за ініціативою суду. Водночас очевидно, що процесуальних прав та обов`язків сторони, визначених КАС України, особа набуває лише після її залучення судом до участі у справі у статусі відповідача (співвідповідача).
Отже, визначення належності відповідача, аналіз його повноважень та вирішення питання про те, чи дійсно цей суб`єкт владних повноважень порушив права позивача, є компетенцією суду першої інстанції, яка реалізується під час підготовчого провадження або розгляду справи по суті. Пред`явлення позову до особи, яка не є учасником спірних правовідносин і не порушувала прав позивача, означає, що позовні вимоги до неї є очевидно безпідставними. 
Апеляційний суд при прийнятті рішення враховує, що представники як обласного, так і ІНФОРМАЦІЯ_4 неодноразово звертали увагу суду першої інстанції (а.с.30, 33, 38, 44) на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є неналежним відповідачем в адміністративній справі щодо оскарження індивідуального акту, винесеного керівником ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_7 не був залучений до участі у справі в якості відповідача ані позивачем у позовній заяві, ані судом першої інстанції в порядку, визначеному статтею 48 КАС України. З огляду на викладені вище приписи процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень виправити встановлений під час апеляційного розгляду процесуальний недолік (вирішення справи без належного відповідача) та здійснити заміну первинного відповідача на належного. Також в силу вимог статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення (п.4 ч.3 ст. 317 КАС України - суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі). Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення спору за участі неналежного відповідача та прийняття рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі (належного відповідача) є істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову до неналежного відповідача.
Враховуючи те, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача, колегія суддів не має підстав надавати оцінку аргументам апеляційної скарги щодо правомірності/протиправності оскаржуваної у цій справі постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 139, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 липня 2026 року у справі № 344/5159/26 скасувати та прийняти нове – про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Понесені апелянтом судові витрати у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку покладаються судом на нього.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя | | Р. М. Москаль
судді | | Т. М. Димарчук
| | П. І. Сало
Повне судове рішення складено 10.09.26