Справа № 201/12014/26
Провадження № 3/201/2383/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.08.2026 року Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Державної податкової служби України Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області) стосовно ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), РНОКПП  НОМЕР_1 , щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП), 
установив:
10.08.2026 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшов протокол про адміністративне правопорушення від ГУ ДПС у Дніпропетровській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 976 від 09.07.2026 року ОСОБА_1 вчинила правопорушення, а саме: 1) п.44.1 та а.44.2 cт.44, пп.134.1.1. п.134.1. ст.134, пп.140.5.11. п.140.5. ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 49 131 641 грн. в т.ч. за II півріччя 2019 року на суму 2 089 744 грн., за 2020 рік на суму 2 898 116 грн., за 2021 рік на суму 19 412 905 грн., за 2022 рік на суму 4 432 815 грн., за 2023 рік на суму 7 277 079 грн., за 2024 рік на суму 8 867 339 грн., за 2025 рік на суму 4 153 643 грн.; 2) п. 189.1 ст. 189, п.198.5 ст. 198, п. 198.2, п. 198.3, ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 47 379 965 грн.; 3) п. 201.1 та п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідальність за вчинене передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та місце розгляду повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки. Згідно електронного сайту Соборного районного суду міста Дніпра користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.
Крім того, до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності. ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість особисто, або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Остання не була позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.
Крім цього, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 будучи повідомленою про дату засідання до суду не з`явилась, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Так, в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 та вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП надано такі матеріали: протокол про адміністративне правопорушення № 976 від 09.07.2026 року, витяг з акту документальної позапланової перевірки від 19.05.2026 року № 2136/04-36-07-02/39220508.
Як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 допускала порушення податкового законодавства протягом 2020-225 року. Протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду 10.08.2026 року, а тому на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 пройшло майже вісім місяців з дня вчинення останнього діяння. 
Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, не є триваючим.
З цього приводу слід зазначити, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №804/401/17, постанові КАС ВС від 11.12.2018 у справі №242/924/17 (провадження №К/9901/38815/18).
Водночас, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
З огляду на викладене вище вбачається, що правопорушення, які зазначені в протоколі у відношенні  ОСОБА_1 , не носять характер триваючих та на час розгляду справи закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.
Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Отже, на момент розгляду передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення адміністративного правопорушення сплив, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 247 п. 7 КУпАП накладення адміністративного стягнення не є можливим, тому провадження у даній справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 38, 247 п. 7, 283, 284 КУпАП, суд
постановив:
Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.

Суддя         Т.В.Давидовська