УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/15318/25 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О. С.,
суддів Талько О. Б., Шалоти К. В.,
з участю секретаря
судового засідання Драч Т.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/15318/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання 
за апеляційною скаргою адвоката Гриценка Ярослава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , 
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І. Г., 
установив:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання щомісячно в розмірі 1/8 частини усіх доходів платника, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 08.10.2005 перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2024 шлюб був розірваний. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доньки проживають з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні.
Судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 18.09.2025 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання донька ОСОБА_5 , 2010 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх доходів.
Вказувала, що донька, ОСОБА_3 , якій 02.09.2025 виповнилось 19 років, навчається на третьому курсі факультету міжнародної економіки і менеджменту Київського національного економічного університету ім. В. Гетьмана. 
Звертала увагу, що ОСОБА_6 навчається безоплатно, але є багато супутніх з навчанням витрат, які є об`єктивно обґрунтованими. Донька гарно навчається, наразі вона перебуває на навчанні в Німеччині по програмі обміну студентами, в зв`язку з цим за кожен семестр навчання потрібно сплачувати 300 Євро та окремо оплачувати житло.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Київському національно-економічному університеті ім. Вадима Гетьмана щомісяця в розмірі 1/8 частки від його заробітку (доходу), починаючи з 30 жовтня 2025 року до дати закінчення навчання ОСОБА_3 або до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох річного віку в залежності, яка з цих подій настане першою.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Гриценко Я.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, починаючи з березня 2025 року ОСОБА_3 навчається та проживає в Німеччині в місті Бремен, а також отримує стипендію в розмірі 861 євро. 
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою подані відповідачем докази проживання та отримання стипендії в достатньому розмірі.
Разом з тим ОСОБА_3 особисто через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про відмову від позову, в якій зазначила, що отримує стипендію, не потребує аліментів на її утримання, оскільки не проживає разом з матір`ю, відповідач самостійно надає кошти на її утримання. У зв`язку з цим ОСОБА_3 зазначила, що відмовляється від позову, та просила закрити провадження у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На обґрунтування відзиву зазначає, що ОСОБА_3 , крім навчання у Київському національному економічному університеті імені В. Гетьмана, тимчасово навчається за програмою обміну в Бременському університеті, у зв`язку з чим на період навчання проживає в гуртожитку у м. Бремен. Водночас вона фактично перебуває на утриманні матері, яка надає їй матеріальну допомогу, зокрема забезпечує коштами, одягом, ліками та іншими необхідними речами. Перебування ОСОБА_3 за кордоном має тимчасовий характер і зумовлене виключно навчанням, тоді як постійним місцем її проживання є місце проживання матері.
Разом з тим вказує, що ОСОБА_3 є повнолітньою, однак не досягла 23 років, продовжує навчання та не має власного доходу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, проходить військову службу та обіймає посаду в Генеральному штабі ЗСУ, а його єдиним аліментним зобов`язанням є утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 . Інших утриманців відповідач не має та має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками дитини вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7).
Згідно з довідкою від 08.07.2025 Вих.2671 ОСОБА_3 навчається на третьому курсі факультету міжнародної економіки і менеджменту Київського національного економічного університету ім. В. Гетьмана, форма навчання денна з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с.9).
Судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 18.09.2025 з відповідача були присуджені аліменти на утримання донька ОСОБА_5 , 2010 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх доходів (а.с.10).
Відповідно до запрошення Бременського університету ОСОБА_3 було запрошено на навчання за програмою ERASMUS у період з 17.03.2025 по 11.07.2025 у межах співпраці між Бременським університетом та Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана (а.с. 12).
У поданій до суду першої інстанції заяві від 25.11.2025 ОСОБА_3 просила відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання та закрити провадження у справі (а.с.24).
Відповідно до довідки №12 від 09.12.2025, виданій на ім`я ОСОБА_7 , її середній заробіток за період з жовтня 2024 року по листопад 2025 року становив 23 490,47 грн (а.с. 43).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов`язку відповідача як батька брати участь в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, його працездатного віку та задовільного стану здоров`я, а також керувався принципами розумності та справедливості при визначенні розміру аліментів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.
З матеріалів справи вбачається, що донька відповідача навчається на третьому курсі факультету міжнародної економіки і менеджменту Київського національного економічного університету ім. В. Гетьмана, форма навчання денна з 01.09.2023 р. по 30.06.2027.
Отже, повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення повноліття, сам він є працездатного віку та має задовільний стан здоров`я.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, його стан здоров`я та працездатний вік, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до її збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Відповідачем не спростовано, що до виїзду до Німеччини ОСОБА_3 проживала разом із матір`ю та перебувала на її утриманні, а її перебування у Німеччині пов`язане з тимчасовим навчанням за програмою ERASMUS.
Також відповідачем не доведено, що отримання ОСОБА_3 стипендії у розмірі 861 євро повністю забезпечує всі її матеріальні потреби, пов`язані з навчанням та проживанням у Німеччині, та виключає потребу в матеріальній допомозі з боку батьків.
Відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_3 продовжує навчання за денною формою у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана. Навчання пов`язане з додатковими витратами, зокрема витратами на проживання, харчування, проїзд та інші необхідні потреби. Сам факт отримання стипендії не означає автоматичного припинення потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 проживає окремо від матері, також не може бути підставою для відмови у позові. Водночас частина третя статті 199 СК України прямо передбачає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів як того з батьків, з ким проживає дочка або син, так і самої повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Разом з тим, заява ОСОБА_3 , у якій вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі, підлягає оцінці судом у сукупності з усіма доказами та фактичними обставинами справи. Вона сама по собі не спростовує встановленого судом факту продовження навчання ОСОБА_3 , її віку та наявності об`єктивних витрат, пов`язаних із навчанням і проживанням. Крім того, позивачем у справі є ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 не є стороною у справі.
Посилання відповідача на те, що він самостійно надає ОСОБА_3 кошти на її утримання, про що свідчить договір щодо здійснення обов`язків з утримання (сплати аліментів) повнолітньої доньки від 04.03.2026, укладений між відповідачем та донькою ОСОБА_6 , не спростовує права на стягнення аліментів у судовому порядку, а свідчить про фактичне визнання ним необхідності матеріального забезпечення повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. При цьому добровільне надання коштів не звільняє відповідача від обов`язку брати участь в утриманні дочки та не позбавляє її права на отримання аліментів у встановленому законом порядку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про збільшення та зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу адвоката Гриценка Ярослава Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 08.09.2026.

Головуючий О.С. Коломієць 

Судді О. Б. Талько

К. В. Шалота