ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1323/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу 
за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до 
Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації 
про визнання бездіяльністю протиправною і зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації (далі – відповідач), в якому просить:

- Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації , що полягає у ненаправленні запиту №5 від 16.02.2026 за належністю розпоряднику інформації. 

- Зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації повторно розглянути запит №5 про надання публічної інформації від 16.02.2026 року, надавши повну, точну та достовірну запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", або уразі відсутності запитуваної інформації – невідкладно направити запит належному розпоряднику.

- Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) з Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області (90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Поперечна, код ЄДРПОУ 03192916) витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 6000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.02.2026 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, в якому просив надати йому інформацію про рух бюджетних коштів на компенсацію витрат на комунальні послуги власнику домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 в період з березня 2022 по грудень 2024 включно. 
Відповідач на такий запит надав позивачу письмову відповідь про відмову у наданні інформації на запит відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позаяк не володіє нею.
Управління соціального захисту населення, будучи структурним підрозділом районної державної адміністрації та здійснюючи повноваження у сфері соціального захисту населення, об`єктивно обізнане щодо механізму реалізації вказаної постанови на території району та, в силу своїх обов`язків та повноважень, повинно було знати, який саме орган є належним розпорядником інформації. 
Проте, Відповідач не виконав обов`язку встановленого Законом щодо направлення запиту №5 від 16.02.2026 за належністю розпоряднику інформації в установлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк. Таким чином, відповідач не реалізував надані йому повноваження та не забезпечив належного розгляду запиту позивача. 
Фактична поведінка Відповідача свідчить про протиправну бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, прямо передбачених законом, а саме — у ненаправленні запиту належному розпоряднику.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження

16 березня 2026 року від Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації надійшов відзив на позов, в якому воно заперечило проти позовних вимог. Зазначено, що 16.02.2026 року позивач звернувся до Управління із запитом №5 на отримання публічної інформації згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати йому інформацію та документи щодо отримання власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 компенсації на покриття витрат на комунальні послуги за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 в період з березня 2022 по грудень 2024 включно. 
За результатами інформаційного запиту 17.02.2026 року, вих. № 01-15/265 Управлінням надано відповідь з посиланням на пункт 1, частини 1, статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позаяк запитувана інформація не перебуває у володінні Управління. Вказана норма Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у разі, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Хто є володільцем запитуваної інформації Управлінню не відомо. Отже, Управління не наділене повноваженнями самостійно визначати можливого розпорядника запитуваної інформації або здійснювати пересилання запиту у випадку, коли йому не відомо, який саме орган володіє відповідною інформацією. Такий обов`язок законом не передбачений
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, зобов`язаний направити запит належному розпоряднику лише у разі, якщо йому відомо, хто володіє такою інформацією. Оскільки Управлінню не відомо, який орган є розпорядником запитуваної інформації, обов`язок пересилання такого запиту не виникає. Відтак, відсутність в Управлінні запитуваної інформації не може свідчити про протиправність його дій. 
Позивач у позовній заяві не навів жодних доказів того, що запитувана інформація перебуває у володінні Управління. Водночас, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Оскільки таких доказів позивачем не надано, його доводи грунтуються виключно на припущеннях. Саме по собі припущення позивача про можливе володіння відповідачем певною інформацією не може свідчити про порушення Управлінням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», якою він не володіє. 
Враховуючи наведене, доводи позивача не підтверджені належними доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. При наданні відповіді на запит позивачу Управління діяло правомірно відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», та в межах наданих повноважень. 
З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії в цілому.

18 березня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відповідач на такий запит надав позивачу письмову відповідь про відмову у наданні інформації на запит відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», позаяк не володіє нею. Також, Відповідач у відзиві зазначив, що Управління району не володіє запитуваною інформацією та не зобов`язане визначати належного розпорядника. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Запитувана позивачем інформація стосується сфери соціального захисту населення та використання бюджетних коштів, а саме — компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №333, яка відповідно до чинного законодавства віднесена до компетенції спеціально уповноважених органів соціального захисту населення на місцях. 
Управління соціального захисту населення, будучи структурним підрозділом районної державної адміністрації та здійснюючи повноваження у сфері соціального захисту населення, об`єктивно обізнане щодо механізму реалізації вказаної постанови на території району та, в силу своїх обовязків та повноважень, обізнане про розподіл функцій між органами, зокрема про те, що питання соціального захисту належать до компетенції відповідного місцевого органу соціального захисту населення. 
Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. 
Проте, Відповідач не виконав обов`язку встановленого Законом щодо направлення запиту №5 від 16.02.2026 за належністю розпоряднику інформації в установлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк. Таким чином, відповідач не реалізував надані йому повноваження та не забезпечив належного розгляду запиту позивача. 
Інформація, запитана Позивачем, стосується використання бюджетних коштів, а саме — компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб відповідно до Постанова Кабінету Міністрів України №333. Такі кошти мають публічний характер, оскільки є коштами державного бюджету. 
Отже, твердження відповідача про те, що йому не відомо, хто є розпорядником інформації, є необґрунтованим та не переконливими. 
Посилання відповідача, «Позивач у позовній заяві не навів жодних доказів того, що запитувана інформація перебуває у володінні Управління» є безпідставним, оскільки запитувач не зобов`язаний точно визначати належного розпорядника інформації. Саме Відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен довести правомірність своєї відмови. У свою чергу, Відповідач не надав доказів ані відсутності інформації у системі підпорядкованих органів, ані неможливості встановити належного розпорядника. 
Така поведінка суперечить меті Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Твердження відповідача про те, що йому не відомо, хто є розпорядником інформації, є формальним та не підтверджене жодними доказами. Водночас така поведінка Відповідача свідчить про протиправну бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, прямо передбачених законом, а саме — у ненаправленні запиту належному розпоряднику, оскільки, Відповідач листом від 17.02.2026 за вих. №01-15/265 надав позивачу лише формальну відмову без вжиття необхідних дій для забезпечення доступу до інформації.

23 березня 2026 року від Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначено, що Управління є державною установою, яка діє лише на підставі, в межах наданих повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та діє на підставі Положення про Управління. Позивач у своїх доводах фактично виходить з того, що Управління зобов`язане було надати запитувану інформацію або переслати запит належному розпоряднику. Разом з тим, такі доводи є безпідставними з огляду на наступне. Управління не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки відповідно до Положення про Управління до повноважень Управління не належить формування, отримання чи зберігання інформації, яка була предметом запиту позивача. Таким чином, в Управлінні відсутній обов`язок володіти запитуваною інформацією, а отже – і обов`язок щодо її надання. Посилання позивача на обов`язок Управління переслати запит належному розпоряднику є необґрунтованими. Здійснювати пошук належного розпорядника поза межами компетенції Управління. З метою підтвердження відсутності в Управлінні відповідних повноважень, до суду подаються Положення про Управління за період з березня 2022 року по грудень 2024 року включно (період запитуваної публічної інформації)..

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків

16.02.2026 року  ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації із запитом №5 про надання публічної інформації згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати йому інформацію та документи: 

« 1. Повідомити чи отримував власник домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 компенсацію на покриття витрат на комунальні послуги за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 в період з березня 2022 по грудень 2024 включно. 

2. Якщо так, надати копії наступних документів: 
- копії заяв власника домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 для виплати компенсації на комунальні послуги за безоплатне розміщення внутрішньо переміщених осіб гр. ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 ; 
- копії документації, яка була надана вищевказаною особою для виплат компенсацій (копія паспорта громадянина України, як власника житлового приміщення, копії реєстраційного номера облікової картки платника податків, копії документів, на підтвердження права власності на житлове приміщення, копії паспортів громадян України внутрішньо переміщених осіб, копії свідоцтв про народження внутрішньо переміщених осіб, копії реєстраційних номерів облікових карток платників податків внутрішньо переміщених осіб копії довідок з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та інші надані документи); 
- копії документації, щодо того, які були надані банківські рахунки власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , для отримання компенсацій. 
- копії документації, щодо суми нарахувань компенсації власнику домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 .».

За результатами розгляду інформаційного запиту Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації листом від 17.02.2026 за вих.№01-15/265 було надано відповідь позивачу: 
«Відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 19 березня 2022 №333 «Про затвердження Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб», в редакції, що діяла в період з березня 2022 року по грудень 2024 включно, Управління не було визначено в переліку органів, які здійснювали розгляд заяв від власників житла на компенсацію витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб. 
Виходячи з вищенаведеного, відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», Управління змушене відмовити Вам в наданні інформації на запит, позаяк не володіє нею.»

Мотиви та норми права застосовані судом

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Суд зазначає, що відповідач, будучи структурним підрозділом районної державної адміністрації та здійснюючи повноваження у сфері соціального захисту населення, об`єктивно обізнане щодо механізму реалізації вказаної постанови на території району та, в силу своїх обов`язків та повноважень, повинно було знати, який саме орган є належним розпорядником інформації. 

Виходячи з переліку функцій і повноважень відповідача, які визначені Положенням про Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації відповідач забезпечує ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо-переміщених осіб та інших осіб., а також користується в установленому порядку інформаційними базами органів виконавчої влади, системами звязку та комунікацій. мережами спеціального звязку та нішими технічними засобами. ( ч. 7 п. 30 ,ч. 7 п. 4 Положення).

Проте, Відповідач не виконав обов`язку встановленого Законом щодо направлення запиту №5 від 16.02.2026 за належністю розпоряднику інформації в установлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк. Таким чином, відповідач не реалізував надані йому повноваження та не забезпечив належного розгляду запиту позивача. 
Фактична поведінка відповідача свідчить про протиправну бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, прямо передбачених законом, а саме — у ненаправленні запиту належному розпоряднику.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації які полягають у ненаправленні запиту №5 від 16.02.2026 за належністю розпоряднику інформації є протиправними.
В той же час, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації повторно розглянути запит №5 про надання публічної інформації від 16.02.2026 року, надавши запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням висновків суду, викладених у даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах передбачено, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації (90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Поперечна, 1, ЄДРПОУ 03192916) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити 

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації , що полягає у ненаправленні запиту №5 від 16.02.2026 за належністю розпоряднику інформації. 

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації повторно розглянути запит №5 про надання публічної інформації від 16.02.2026 року, надавши запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням висновків суду, викладених у даній справі.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адмінсуду протягом тридцяти дні.

Суддя	З.Б.Плеханова