ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2026 року
м. Київ

справа № 686/33280/23
провадження № 61-12521св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючої - Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Коломієць Г. В., Осіяна О. М., Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року у складі судді Чевилюк З. А. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Грох Л. М., Янчук Т. О.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання права власності.
2. Позов обґрунтовано тим, що він був власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та є власником земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:02:006:0239, за цією ж адресою.
3. Згідно з договором іпотеки від 15 червня 2007 року позивач передав Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (далі - банк) в іпотеку домоволодіння за вказаною адресою - цегляний житловий будинок «А-1» загальною площею 53,9 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, цегляний хлів «Б», бетонний погреб «В», цегляну вбиральню «Г».
4. Оскільки позивач не повернув кредит, тому товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») як правонаступник банку набуло право власності на вказане домоволодіння.
5. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 28 січня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. (зареєстровано в реєстрі за № 255), ТОВ «Кей-Колект» продало ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 , позначений на плані літерою «А-1» загальною площею 53,9 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, цегляний хлів «Б», бетонний погреб «В», цегляну вбиральню «Г». 
6. На підставі цього договору приватний нотаріус Чуловський В. А. зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок (номер запису про право власності 40305266).
7. Крім того, на земельній ділянці площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:02:006:0239, розташована неприйнята в експлуатацію частина будинку (незаконна добудова) загальною площею 72,8 кв. м, житловою площею 50,9 кв. м, яка не була передана банку в іпотеку та продана ОСОБА_2 . Загальна площа будинку (разом із незаконним будівництвом) складає 126,7 кв. м, а житлова площа - 80,1 кв. м.
8. 22 липня 2021 року працівник Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_3 вніс зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо площі житлового будинку, зокрема, змінив загальну площу будинку з 53,9 кв. м на 126,7 кв. м та житлову площу з 36,4 кв. м на 80,1 кв. м. 
9. Указана добудова є самочинним будівництвом, має ознаки сукупності будівельних матеріалів і робіт, які належать на праві власності позивачу, внаслідок чого державний реєстратор ОСОБА_3 незаконно та безпідставно вніс реєстраційні зміни щодо права власності ОСОБА_2 на житловий будинок.
10. Враховуючи викладене позивач просив суд:
визнати за ним право власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та роботи, що витрачені на прибудову загальною площею 72,8 кв. м до житлового будинку загальною площею 53,9 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,06 га з кадастровим номером 6810100000:02:006:0239;
скасувати рішення державного реєстратора Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_3 від 22 липня 2021 року, 12:59:18, індексний номер 59411260 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
скасувати державну реєстрацію від 22 липня 2021 року, 12:41:30, у Державному реєстрі речових прав щодо виправлення розділу відносно об`єкта нерухомого майна № 659791168101.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
11. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
12. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах, а тому підстави для визнання за ним права власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та роботи, що витрачені на прибудову до спірного будинку, скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації права власності відсутні.
13. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення місцевого суду змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині судове рішення залишено без змін.
14. Суд апеляційної інстанції, змінюючи мотиви відмови задоволення позовних вимог, виходив із того, що ОСОБА_1 звернувся до суду із неналежним способом захисту свого порушеного права, оскільки належним способом захисту права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на житлову прибудову та витребування її з чужого незаконного володіння.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
15. У жовтні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
16. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
18. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
19. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає:
застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 911/3594/17, від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18, від 13 березня 2024 року в справі № 201/15228/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, недослідження зібраних в справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20. Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що жодних підстав для державної реєстрації прибудови до будинку, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор не зазначив, тому, вважає, що реєстрація права власності на будинок загальною площею 126 кв. м, житловою 80,1 кв. м, за відповідачем є незаконною.
21. Вказує, що оскільки він є власником земельної ділянки, на якій розташована вказана прибудова, тому саме він має право на звернення у відповідні органи із заявою про прийняття її в експлуатацію.
22. Отже, такою державною реєстрацією порушено його права.
23. При цьому зазначає, що він не може пред`явити віндикаційний позов, оскільки це вимога власника повернути своє майно, яке перебуває у чужому незаконному володінні. Водночас прибудова ніколи не приймалась в експлуатацію ні на його ім`я, ні на ім`я ОСОБА_2 .
Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами
24.  ОСОБА_1 був власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .
25. Згідно з договором іпотеки від 15 червня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В. І. (зареєстровано в реєстрі за № 2444), ОСОБА_1 передав банку в іпотеку домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке складалося з цегляного житлового будинку «А-1» загальною площею 53,9 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, цегляного хліва «Б», бетонного погребу «В», цегляної вбиральні «Г».
26. У порядку звернення стягнення на предмет іпотеки 16 червня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б. М. зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ТОВ «Кей-Колект» на вказане домоволодіння (номер запису про право власності 10062687).
27. За договором купівлі-продажу житлового будинку від 28 січня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. (зареєстровано в реєстрі за № 255), ТОВ «Кей-Колект» продало ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 , позначений на плані літерою «А-1» загальною площею 53,9 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, цегляний хлів «Б», бетонний погреб «В», цегляну вбиральню «Г». На підставі цього договору приватний нотаріус Чуловський В. А. зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок (номер запису про право власності 40305266).
28.  ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:02:006:0239, по АДРЕСА_2 , яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
29. На цій ділянці була розташована самочинно зведена прибудова до житлового будинку загальною площею 72,8 кв. м.
30. 22 липня 2021 року Розсошанська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області в особі державного реєстратора ОСОБА_3 внесла зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку по АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 659791168101), зокрема, змінив загальну площу будинку з 53,9 кв. м на 126,7 кв. м та житлову площу будинку з 36,4 кв. м на 80,1 кв. м.
Позиція Верховного Суду
31. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
32. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
33. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
34. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
35. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
36. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що  ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах.
37. Апеляційний суд, змінюючи мотиви відмови у задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки мав звернутися з позовом про визнання права власності на житлову прибудову та витребування її з чужого незаконного володіння.
38. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
39. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
40. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2026 року в справі № 713/1153/23 (провадження № 61-17202сво23)).
41. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2026 року в справі № 713/1153/23 (провадження № 61- 17202сво23)).
42. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 незаконно збільшив площу будинку, оскільки збільшення площі відбулось за рахунок незаконної добудови, зведеної ним, тому просив, зокрема, визнати за ним право власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи.
43. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (стаття 331ЦК).
44. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
45. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.(стаття 392 ЦК).
46. Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно є самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
47. Отже, конструктивні елементи, право власності на які просить визнати позивач, є матеріалами, які використовувались в процесі будівництва.
48. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
49. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
50. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
51. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
52. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
53. Водночас ОСОБА_1 , звертаючись до суду та під час розгляду справи, не надав доказів набуття (придбання) будівельних матеріалів та конструктивних елементів, на які він просив визнати право власності.
54. Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів належності спірних будівельних матеріалів та конструктивних елементів ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про недоведеність позивачем порушеного права, яке б мало підлягати захисту.
55. Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у справі № 686/22495/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку вбачається, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2025 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, кадастровий номер 6810100000:02:006:0239, по АДРЕСА_2 . Вказане судове рішення набрало законної сили.
56. Разом із тим, суд апеляційної інстанції наведеного вище не врахував та дійшов помилкового висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права та що такий має звертатися з віндикаційним позовом.
57. Доводи заявника про те, що прибудова ніколи не приймалась в експлуатацію є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідач за її рахунок збільшив площу будинку.
58. Також відхиляються доводи заявника про те, що апеляційний суд не повідомив його належним чином про дату, час і місце судового засідання, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи. При цьому апеляційний суд зазначив, що неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.
59. Отже, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й правильно застосувавши норми права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог саме з підстав недоведеності порушеного права.
60. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року скасувати.
3. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча  Судді: | Н. Ю. Сакара  Г. В. Коломієць  О. М. Осіян  В. В. Сердюк  В. В. Шипович