С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/257/26
В справі 639/550/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
11 вересня 2026 року в місті Києві Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування витрат на правничу допомогу.

ІІ. Описова частина
28.01.2025 ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Пустовалової Інни Сергіївни звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.2025 позов передано до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. 21.02.2025 матеріали позовної заяви надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва, 28.02.2025 автоматизованим розподілом судових справ між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В., 04.03.2025 матеріали позову фактично отримані головуючим суддею.
Ухвалою суду від 04.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування витрат на правничу допомогу, розгляд справи визначено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала справа № 639/8611/24 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 09.01.2025 у судовому засіданні провадження у цій справі стосовно Позивача закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, про що винесено постанову, яка, як зазначає Позивач, набрала законної сили 19.01.2025.
Позивач вказує, що під час розгляду зазначеної справи він зазнав витрат на правничу допомогу, які складалися з надання консультації, ознайомлення адвоката з матеріалами справи, написання відзиву, представництва його інтересів у судовому засіданні тощо, та бажає відшкодування витрат, які має сплатити за надану йому адвокатом Пустоваловою І.С. правничу допомогу.
Як зазначає Позивач, загальна сума його витрат на правничу допомогу становить 20.000,00 грн, з яких: проведення попередньої консультації адвоката з клієнтом, формування стратегії, узгодження правової позиції адвоката і клієнта - 1.500,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції - 5.000,00 грн; збір доказів у справі про адміністративне правопорушення - 2.500,00 грн; написання відзиву в судовій справі № 639/8611/24 - 7.000,00 грн; захист законних прав та інтересів клієнта в судовому засіданні 09.01.2025 - 3.000,00 грн. Зазначені суми, на думку Позивача, підтверджуються звітом про виконану роботу, актом приймання наданих послуг та договором про надання правничої допомоги, а згідно з п. 2 акту приймання наданих послуг від 19.01.2025 до договору № 26/12/24 від 26.12.2024 загальна вартість послуг становила 20.000,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на ст.ст. 137, 141 ЦПК України, на критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, застосовані Європейським судом з прав людини в справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), а також на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц. Позивач вважає, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, а їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
На підставі викладеного Позивач просить стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області на його користь 20.000,00 грн витрат на правничу допомогу.

До суду надійшов відзив Відповідача на позов від 01.04.2025, в якому викладені заперечення проти позову.
Відповідач зазначає, що розгляд справи № 639/8611/24 здійснювався за нормами КУпАП, який не містить жодних положень, що передбачають відшкодування витрат на правову допомогу, зокрема у разі закриття провадження за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. На думку Відповідача, оскільки компенсація таких витрат здійснюється лише на підставі прямого законодавчого зобов`язання, відсутність такої норми виключає будь-яке зобов`язання суб`єкта владних повноважень компенсувати ці витрати.
Як вказує Відповідач, розподіл судових витрат, включно з витратами на правову допомогу, здійснюється відповідно до процесуальних норм ЦПК України або КАС України, які не містять положень про компенсацію витрат у випадку закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення у справах, передбачених ст. 130 КУпАП. Витрати на правову допомогу за своєю суттю є судовою витратою, а витрати, понесені в судовому провадженні, на думку Відповідача, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову, оскільки такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. На обґрунтування цієї позиції Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 в справі № 925/1196/18 та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.06.2020 в справі № 910/12945/19.
Крім того, Відповідач стверджує, що достеменно не зрозуміло, з яких розрахунків виходив Позивач, визначаючи витрати саме в розмірі 20.000,00 грн, оскільки загальна сума витрат, зазначених в акті приймання наданих послуг за договором № 26/12/24 та у звіті про надання правової допомоги до цього ж договору, не відповідає сумі, зазначеній у позовній заяві. Також, як зазначає Відповідач, з наданих Позивачем документів неможливо встановити дійсність факту оплати вказаних послуг, оскільки Позивач не надав доказів понесення ним витрат на послуги адвоката та їх розміру, зокрема квитанції про оплату, виписки з банківського рахунку тощо.
Посилаючись на ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та на практику Європейського суду з прав людини в справі «East/West Alliance Limited» проти України», Відповідач вважає, що розмір відшкодування визначено на розсуд Позивача, жодним чином не доведено та заявлено з порушенням норм процесуального права.
Відповіді на відзив до суду не надходило.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

ІІІ. Мотивувальна частина
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши наявні в справі докази, суд вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.01.2025 в справі №639/8611/24 (провадження № 3/639/138/25), яка набрала законної сили 21.01.2025, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 18.12.2024 поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199177 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Суд у справі № 639/8611/24 встановив, що зафіксовані в протоколі ознаки наркотичного сп`яніння спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, поліцейські не вчиняли дій, спрямованих на встановлення таких ознак, не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, та наслідки відмови від проходження огляду, письмове направлення на огляд виписано вже після того, як поліцейський розпочав складати протокол, а ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, та дійшов висновку про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
Згідно з цією ж постановою в судовому засіданні інтереси ОСОБА_1 як захисник представляла адвокат Пустовалова І.С., яка просила закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2025 в справі № 639/8611/24 (провадження № 3-в/639/6/25) заяву адвоката Пустовалової І.С. в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування правничих витрат разом із доданими документами повернуто особі, яка її подала. Суд у зазначеній постанові виходив з того, що норми КУпАП не передбачають розподілу та стягнення процесуальних витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, окрім стягнення з особи судового збору у випадку накладення адміністративного стягнення (ст. 40-1 КУпАП), та зазначив, що ОСОБА_1 та його представник не позбавлені можливості пред`явити позов про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в порядку цивільного судочинства.
26.12.2024 між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Пустоваловою Інною Сергіївною (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 26/12/24, за п. 1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю Сторін.
Відповідно до п. 2.1 договору на виконання доручення Клієнта Адвокат, зокрема: надає усні і письмові довідки та консультації щодо законодавства (п. 2.1.1); звертається з адвокатськими запитами та збирає відомості про факти, що можуть бути використані як докази (п. 2.1.2); складає заяви, звернення, позовні заяви, пояснення, скарги та інші документи правового характеру (п. 2.1.3); приймає особисту участь та/або забезпечує участь своїх помічників та інших залучених осіб у вчиненні дій за місцем виконання доручення (п. 2.1.4); забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час розгляду цивільних, господарських, адміністративних та інших справ у загальних, спеціалізованих, третейських, інших судах України (п. 2.1.5); забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, інших актів суб`єктів владних повноважень контролюючих органів (п. 2.1.6); представляє інтереси Клієнта в правовідносинах з третіми особами, зокрема з підприємствами, установами, організаціями, правоохоронними органами, органами державної влади та місцевого самоврядування (п. 2.1.7); надає правову допомогу та здійснює захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта в кримінальному провадженні (п. 2.1.8); надає інші види юридичної допомоги (п. 2.1.9).
Згідно з п. 4.1 договору розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п.п. 2.1.1-2.1.4, 2.1.7-2.1.9 цього договору, встановлюється в розмірі 20.000,00 грн. Суми гонорару зазначаються Адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним у міру необхідності (п. 4.2 договору).
Договір не містить відомостей про конкретну справу чи провадження, в межах яких Адвокат зобов`язався надавати Клієнту правову допомогу.
19.01.2025 ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Пустоваловою І.С. (Виконавець) складено акт приймання наданих послуг за договором № 26/12/24 від 26.12.2024, у п. 1 якого зазначено, що Виконавець надав Замовнику такі послуги: консультаційні послуги; аналіз нормативного матеріалу; пошук судової практики; написання та подання відзиву; підготовка інших процесуальних документів у разі необхідності; представництво інтересів Клієнта під час судових засідань у суді першої інстанції. Відповідно до п. 2 акту вартість зазначених послуг становить 20.000,00 грн. Розподілу вартості за окремими видами послуг, а також найменування суду та номера справи, в якій надано послуги, акт не містить.
Згідно зі звітом про надання правової допомоги за договором № 26/12/24 від 26.12.2024, складеним 19.01.2025, Виконавець надав Замовнику такі послуги: консультаційні послуги, формування стратегії захисту - 1.500,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи, аналіз нормативно-правової бази, що регулює спірні правовідносини, формування правової позиції по справі - 5.000,00 грн; збір доказів, необхідних щодо належного захисту, - 2.500,00 грн; підготовка відзиву, пояснень та подача їх до суду - 7.000,00 грн; представництво інтересів Клієнта в Жовтневому районному суді м. Харкова - 3.000,00 грн. Загальну вартість послуг за договором у звіті визначено в розмірі 20.000,00 грн. Номера справи, в якій надано зазначені послуги, звіт не містить.
Доказів оплати Позивачем послуг адвоката за договором № 26/12/24 від 26.12.2024 до матеріалів справи не надано.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Щодо можливості відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.04.2020 в справі № 925/1196/18, на яку посилається Відповідач, зазначила, що процесуальні витрати, понесені в судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.
Водночас зазначений висновок стосується витрат, питання про розподіл яких може бути вирішене в межах того судового провадження, в якому вони понесені, за правилами відповідного процесуального закону. Так, у справі № 910/12945/19, на яку також посилається Відповідач, витрати на правову допомогу було понесено в адміністративній справі, що розглядалася за правилами КАС України, який передбачає механізм розподілу судових витрат, однак заява про їх відшкодування в межах адміністративної справи не подавалася.
Натомість КУпАП не містить норм, які б визначали порядок розподілу чи відшкодування витрат особи, стосовно якої закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, на правничу допомогу, що констатовано і в постанові судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.01.2025 в справі № 639/8611/24. Отже, особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності, позбавлена процесуальної можливості вирішити питання про відшкодування таких витрат у межах провадження в справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин наведені Відповідачем висновки Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин, а витрати особи на правничу допомогу, понесені нею в справі про адміністративне правопорушення, можуть бути заявлені до відшкодування як майнова шкода (збитки) в порядку цивільного судочинства на загальних підставах, визначених ст.ст. 22, 1174 ЦК України. Відтак доводи Відповідача про неможливість відшкодування таких витрат з огляду на відсутність відповідних норм у КУпАП суд відхиляє.
Посилання Позивача на ст.ст. 137, 141 ЦПК України, які регулюють розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи, не впливає на правову кваліфікацію спірних правовідносин, оскільки саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 в справі № 917/1739/17).

Щодо підстав відповідальності держави за дії працівників патрульної поліції.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 22.01.2025 в справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що поліцейський, який складає протокол про адміністративне правопорушення, не є суб`єктом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність чи проводить досудове розслідування, тому до таких правовідносин не застосовуються приписи ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а відшкодування шкоди особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у разі закриття справи здійснюється на загальних підставах, передбачених ст. 1174 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. У справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідкового зв`язку такої поведінки із завданою шкодою.
Суд враховує, що постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.01.2025 в справі № 639/8611/24 встановлено обставини, які стосуються порушення працівниками патрульної поліції порядку виявлення ознак сп`яніння та направлення водія на огляд під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно Позивача. Водночас для покладення на державу обов`язку відшкодувати шкоду необхідною є сукупність усіх трьох зазначених умов, а тому Позивач, окрім протиправності дій працівників патрульної поліції, повинен довести наявність і розмір шкоди, а також причинний зв`язок між такими діями та шкодою.

Щодо доведеності наявності та розміру шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Предметом позову є стягнення 20.000,00 грн витрат на правничу допомогу, які, за твердженням Позивача, понесені ним у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення № 639/8611/24. Отже, до предмета доказування в цій справі входять, зокрема, обставини надання Позивачу правової допомоги саме в зазначеній справі, вартість такої допомоги, а також факт оплати Позивачем цих послуг або виникнення в нього обов`язку їх оплатити.
Договір про надання правової допомоги № 26/12/24 від 26.12.2024, на якому ґрунтуються позовні вимоги, має загальний характер. Його предметом є здійснення Адвокатом представницьких повноважень і захист прав та законних інтересів Клієнта без визначення конкретної справи чи провадження, а обсяг доручення за п. 2.1 договору охоплює, зокрема, надання консультацій, представництво в цивільних, господарських, адміністративних та інших справах у судах, захист інтересів Клієнта під час адміністративного оскарження актів контролюючих органів, представництво перед третіми особами, а також захист у кримінальному провадженні. Розмір гонорару визначено у фіксованій сумі 20.000,00 грн за весь обсяг правової допомоги за договором, без його розподілу між окремими справами чи дорученнями. Крім того, за буквальним змістом п. 4.1 договору фіксований гонорар встановлено за правову допомогу, передбачену п.п. 2.1.1-2.1.4, 2.1.7-2.1.9 договору, тоді як захист прав та інтересів Клієнта під час розгляду справ у судах передбачений п. 2.1.5 договору.
Ні договір, ні акт приймання наданих послуг від 19.01.2025, ні звіт про надання правової допомоги від 19.01.2025 не містять номера справи чи інших ідентифікуючих відомостей, які б дозволяли достовірно встановити, що зазначені в них послуги надані саме в справі про адміністративне правопорушення № 639/8611/24. Акт не містить навіть найменування суду, в якому здійснювалося представництво, а перелік послуг у ньому не збігається з переліком, наведеним у звіті. Крім того, сума вартості окремих послуг, зазначених у звіті (1.500,00 грн, 5.000,00 грн, 2.500,00 грн, 7.000,00 грн, 3.000,00 грн), становить 19.000,00 грн, що не відповідає зазначеній у тому ж звіті загальній вартості послуг, розміру, визначеному в акті, та сумі позовних вимог - 20.000,00 грн. Таким чином, подані Позивачем документи містять суперечливі відомості щодо розміру витрат, про відшкодування яких він просить.
Суд враховує, що участь адвоката Пустовалової І.С. як захисника Позивача в судовому засіданні в справі № 639/8611/24 підтверджується постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.01.2025. Водночас відомостей про подання захисником письмового відзиву, ознайомлення з матеріалами справи чи збирання доказів у зазначеній справі постанова не містить, інших доказів на підтвердження цих обставин Позивач не надав. Сам лише факт участі адвоката в справі про адміністративне правопорушення не дає змоги встановити, яка частина визначеного загальним договором фіксованого гонорару припадає саме на правову допомогу в справі № 639/8611/24, а отже - встановити розмір реальних збитків, яких Позивач зазнав або мусить зазнати в розумінні ст. 22 ЦК України внаслідок дій працівників патрульної поліції.
Доказів оплати послуг адвоката за договором № 26/12/24 від 26.12.2024 Позивач не надав. При цьому в позовній заяві Позивач сам зазначає, що просить відшкодувати витрати, які він має сплатити за надану правничу допомогу. За відсутності доказів фактичної оплати та з огляду на загальний характер договору і фіксований гонорар за весь обсяг передбаченої ним правової допомоги суд позбавлений можливості встановити, що обов`язок Позивача сплатити саме 20.000,00 грн виник у зв`язку з необхідністю захисту в справі про адміністративне правопорушення № 639/8611/24.
Доводи Позивача з посиланням на критерії реальності та розумності витрат, застосовані Європейським судом з прав людини в справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц, не спростовують наведених висновків, оскільки саме дійсність (реальність) заявлених витрат та їх зв`язок з конкретною справою Позивачем не доведено.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Підстав для витребування доказів з власної ініціативи, передбачених ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не вбачає.
За таких обставин суд доходить висновку, що Позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність і розмір майнової шкоди, заподіяної йому саме у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення № 639/8611/24, а отже, і наявність причинного зв`язку між діями працівників патрульної поліції та заявленими до стягнення 20.000,00 грн. Відсутність хоча б однієї з обов`язкових умов відповідальності, визначених ст. 1174 ЦК України, виключає покладення на державу обов`язку відшкодувати шкоду.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені Позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок Відповідача не підлягають.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд вирішив:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити.
2. Судові витрати покласти на Позивача.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: відомості відсутні;
Відповідач: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; код юридичної особи: 40108646.

Суддя: