Справа № 717/1736/26
Номер провадження2-а/717/60/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026          селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Кудиби З. І.,
секретаря судового засідання Житарюк А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просить:
-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № R480938 від 15 квітня 2026 року, прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн;
-закрити адміністративну справу за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
27 серпня 2026 року ухвалою суду провадження у справі було відкрито, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано від відповідача копії всіх матеріалів справи для належного ознайомлення з обставинами, що мають юридичне значення для прийняття рішення.
04 вересня 2026 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, а також на те, що її прийнято уповноваженою посадовою особою в межах наданих законом повноважень. До відзиву відповідачем долучено копії документів, які, на його думку, підтверджують правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд встановив наступне.
Позивач зазначає, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 15 квітня 2026 року винесено постанову № R480938 у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Як зазначає позивач, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 13 серпня 2026 року у Кельменецькому відділі державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, після того як йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної постанови.
Позивач вважає, що оскаржувану постанову винесено з порушенням вимог законодавства про адміністративні правопорушення, а притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним.
Зокрема, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано про його неприбуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені у повістці, чим, на думку відповідача, ним порушено законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Водночас позивач стверджує, що він є особою з інвалідністю та має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Зазначає, що відповідні відомості містяться у застосунку «Резерв+», а документи, що підтверджують наявність права на відстрочку, були ним надані. У зв`язку з цим позивач вважає, що законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію він не порушував.
Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказано, на яку саме дату, час та до якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки він мав прибути, а також з якою метою був здійснений виклик. На його переконання, такі обставини мають істотне значення для встановлення події адміністративного правопорушення та його вини.
Позивач також посилається на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було дотримано вимог статті 280 КУпАП, оскільки не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не встановлено належним чином наявність у його діях складу адміністративного правопорушення та його вини у його вчиненні.
Як зазначає позивач, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідачем не досліджено та в оскаржуваній постанові не наведено.
Крім того, позивач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його участі. Про дату, час та місце розгляду справи його належним чином повідомлено не було, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати свої пояснення, заперечення, докази та скористатися іншими правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
На переконання позивача, відповідачем також не було дотримано вимог статті 251 КУпАП щодо доказування обставин адміністративного правопорушення, оскільки відсутні належні докази, на підставі яких можна було б встановити наявність у його діях складу адміністративного правопорушення та його вину.
Позивач вважає, що при винесенні постанови відповідачем не було забезпечено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також не підтверджено належними доказами правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, позивач вважає постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R480938 від 15 квітня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення — закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Відповідач зазначає, що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R480938 від 15 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення є законною та обґрунтованою.
На обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на положення Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про оборону України» та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, зазначаючи, що в умовах дії воєнного стану та особливого періоду військовозобов`язані зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк і місце, визначені у повістці.
Відповідач вказує, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 . За допомогою автоматизованої системи «Оберіг» на ім`я позивача було сформовано електронну повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних, яка за результатами електронної взаємодії надійшла до АТ «Укрпошта» для друку та подальшого оповіщення позивача.
За твердженням відповідача, ОСОБА_1 у визначені у повістці дату та час до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив та в подальшому до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`являвся, чим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Крім того, відповідач зазначає, що згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було доведено зміст статті 268 КУпАП та повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, який мав відбутися у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак позивач на розгляд справи не з`явився.
З огляду на викладене відповідач вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а позовні вимоги ОСОБА_1 — безпідставними, у зв`язку з чим просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
Відповідно до частин першої та десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а громадяни, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані виконувати обов`язки, встановлені законодавством про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації військовозобов`язані зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені у повістці.
Відповідно до статей 72, 77 Кодексу адміністративного судочинства України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а в адміністративних справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статей 245, 251 та 280 КУпАП орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний своєчасно, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, а висновок про винуватість особи має ґрунтуватися на належних, допустимих і достатніх доказах.
Судом встановлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R480938 від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності визначено його неявку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначені повісткою дату та час, що, на думку відповідача, свідчить про порушення позивачем вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що за допомогою автоматизованої системи «Оберіг» було сформовано електронну повістку на ім`я ОСОБА_1 , яку засобами електронної взаємодії передано до АТ «Укрпошта» для її друку та надсилання позивачу. За твердженням відповідача, позивач був належним чином повідомлений про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, однак у визначені повісткою дату та час не з`явився, причин неявки не повідомив та надалі до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не прибував.
Водночас сам по собі факт формування повістки в автоматизованій системі «Оберіг» та її передачі оператору поштового зв`язку для друку і надсилання не є достатнім доказом її належного вручення позивачу та доведення до його відома відомостей про дату, час, місце та мету виклику.
Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом із тим відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності підтверджували факт належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також отримання ним відповідної повістки.
При цьому позивач у позовній заяві заперечує факт належного повідомлення його про обставини, які стали підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, та зазначає, що про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 13 серпня 2026 року у Кельменецькому відділі державної виконавчої служби після отримання інформації про відкриття виконавчого провадження, де цього ж дня отримав її копію.
Отже, за відсутності належних доказів отримання позивачем повістки або іншого підтвердження того, що він був належним чином повідомлений про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, висновок відповідача про безпідставну неявку позивача не може вважатися доведеним.
Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не конкретизовано, на яку саме дату та час, до якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки та з якою метою він мав прибути. Відповідач, у свою чергу, посилається на наявність сформованої електронної повістки та її направлення засобами поштового зв`язку, однак належних доказів, які б дали суду можливість встановити факт доведення зазначених у повістці відомостей до відома позивача, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд позбавлений можливості встановити належними доказами конкретні обставини виклику позивача, зокрема факт отримання ним повістки, її зміст, дату та час явки, а також обізнаність позивача про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Окрім наведеного, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було належним чином забезпечено право позивача на захист.
Так, відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а за її відсутності справа може бути розглянута лише за умови, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було доведено зміст статті 268 КУпАП, а також повідомлено про час і місце розгляду справи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . За твердженням відповідача, позивач, будучи повідомленим, на розгляд справи не з`явився.
Однак зазначені доводи відповідача самі по собі не підтверджують факту своєчасного та належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачем не надано суду належних доказів отримання позивачем відповідного повідомлення або доказів, які б беззаперечно свідчили про його обізнаність щодо розгляду справи саме у визначені відповідачем дату, час та місці.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач був позбавлений можливості реалізувати передбачені статтею 268 КУпАП права, зокрема надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для складання протоколу та винесення оскаржуваної постанови, подати докази на їх спростування, заявити клопотання та скористатися правовою допомогою.
Відтак розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача, за умови відсутності належних доказів його своєчасного повідомлення про дату, час і місце такого розгляду, не відповідає вимогам статті 268 КУпАП та свідчить про порушення права особи на захист.
Крім того, відповідно до статті 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачем було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, відповідачем не доведено належного повідомлення позивача про виклик та факту невиконання ним обов`язку з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
За таких обставин суд доходить висновку, що при розгляді справи відповідачем не виконано вимог статей 245, 251 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, а висновки, викладені в оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на належних, допустимих та достатніх доказах.
З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а також дотримання встановленого законом порядку притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, з урахуванням установлених у справі обставин та відсутності належних доказів, які б підтверджували факт належного повідомлення позивача про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, його обізнаність про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова не може вважатися законною та обґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення. Проте належних і достатніх доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваної постанови, відповідач суду не надав.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а також не підтверджено дотримання встановленої законом процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.
За таких обставин суд доходить висновку, що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № R480938 від 15 квітня 2026 року є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення — закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72–77, 90, 139, 241–246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 245, 247, 251, 268, 277-2, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності — задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № R480938 від 15 квітня 2026 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано апеляційним судом, набирає законної сили після: повернення апеляційної скарги; відмови у відкритті або закриття апеляційного провадження; прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2026 року.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи відсутній.

Суддя          Кудиба З. І.