Справа № 185/727/26
Провадження № 2/185/904/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перекопського М.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 'ЮНІТ КАПІТАЛ' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач уклав кредитний договір, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (надалі – первісний кредитор) надав відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач свій обов`язок повернути кредит та сплатити проценти належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути.
Позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на підставі відступлення права вимоги за договором факторингу з первісним кредитором.
Ухвалою суду провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Копію ухвали суду було направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання та з урахуванням приписів ст. 272 ЦПК України вважається врученою належним чином. Відповідач відзиву чи будь-яких заяв суду не надав.
Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено такі фактичні обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.
Між первісним кредитором та відповідачем у письмовій електронній формі було укладено договір кредитної лінії № 00-9863964 від 20.07.2024. Згідно з умовами договору сума кредиту становить 8 000 грн, строк дії кредитної лінії – 360 календарних днів, стандартна процентна ставка – 1,45 % на день, знижена процентна ставка – 1,03 % на день. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що становить 1 200 грн.
На виконання умов кредитного договору первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПРОФІТГІД» на платіжну картку відповідача у сумі 8 000 грн.
На виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомило, що платіжна картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Банківська виписка підтверджує зарахування 20.07.2024 на цю картку 8 000 грн, що узгоджується з доказами надання кредиту. Відомостей про зарахування відповідачці додаткових 1 200 грн виписка не містить.
Укладення договору в електронній формі підтверджується довідкою про ідентифікацію, за якою акцепт договору здійснено одноразовим ідентифікатором 40329, надісланим позичальнику 20.07.2024 о 12:04:56.
Згідно з наданими позивачем документами заборгованість визначалась у розмірі 32 336 грн, з яких 9 200 грн зазначено як заборгованість за сумою кредиту, 19 836 грн – за процентами, 3 300 грн – штрафні санкції. Разом із тим позивач просить стягнути 29 036 грн, тобто 9 200 грн та 19 836 грн процентів. З детального розрахунку вбачається, що 9 200 грн фактично складаються з 8 000 грн виданих кредитних коштів та 1 200 грн комісії.
17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Належність відповідача до Реєстру боржників та перехід права вимоги підтверджуються Реєстром боржників і актом його приймання-передачі.
Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронна форма договору та його підписання у передбачений законом спосіб не спростовують юридичної сили правочину. Надані докази в сукупності підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання 8 000 грн.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги до третьої особи. Надані договір факторингу, Реєстр боржників, акт приймання-передачі та платіжний документ підтверджують набуття позивачем права вимоги.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 1 200 грн.
З кредитного договору та паспорта споживчого кредиту вбачається, що цей платіж визначений саме як «комісія за надання кредиту». При цьому в паспорті споживчого кредиту прямо зазначено, що така комісія не є додатковою та/або супутньою послугою кредитодавця.
За змістом Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника та третіх осіб. У спірних правовідносинах кредитодавець не визначив конкретної додаткової чи супутньої послуги, за яку відповідач має сплатити 1 200 грн, а навпаки прямо зазначив, що комісія такою платою не є.
Надання суми кредиту є основним обов`язком кредитодавця за кредитним договором. Матеріали справи підтверджують фактичний переказ відповідачу 8 000 грн. Доказів перерахування відповідачу додаткових 1 200 грн немає; ця сума нарахована кредитодавцем як комісія та включена позивачем до заявлених 9 200 грн.
Отже, позивач не довів наявності самостійної послуги, наданої відповідачу за 1 200 грн, а також фактичного отримання відповідачем цієї суми як кредитних коштів. За таких обставин вимога про стягнення комісії, включеної позивачем до розміру заборгованості за кредитом, задоволенню не підлягає.
Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 27 836 грн, з яких 8 000 грн – заборгованість за сумою кредиту, 19 836 грн – проценти. У решті позовних вимог слід відмовити.
За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог: 27 836 ? 2 422,40 : 29 036 = 2 322,29 грн. Отже, за умови підтвердження фактичної сплати судового збору у зазначеному розмірі з відповідача слід стягнути 2 322,29 грн.
Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із того, що відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторони. 
З урахуванням принципів розумності, співмірності та справедливості, а також практики Верховного Суду щодо недопустимості покладення на іншу сторону надмірних судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу до розумного та співмірного розміру. При цьому суд враховує: що дана справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, не є значної складності, не потребувала участі представника у судових засіданнях, подання значної кількості процесуальних документів чи здійснення складного правового аналізу. 
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу 3000 грн.
Отже, загальний розмір судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача, становить 5 322,29 грн, з яких 2 322,29 грн – судовий збір та 3 000 грн – витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 19, 81, 89, 137, 141, 263–265, 279 ЦПК України, статтями 512, 514, 526, 629, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 00-9863964 від 20.07.2024 у розмірі 27 836 (двадцять сім тисяч вісімсот тридцять шість) грн 00 коп., з яких: 8 000 грн – заборгованість за сумою кредиту, 19 836 грн – проценти.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати у розмірі 5 322 (п`ять тисяч триста двадцять дві) грн 29 коп., що складаються із судового збору – 2 322,29 грн та витрат на професійну правничу допомогу – 3 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ", код ЄДРПОУ/РНОКПП 43541163, бульв. Лесі Українки, буд. 34, кв. офіс 333, м. Київ, Київська обл. обл., 01133. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя         М.  М.  Перекопський