ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року  	Справа № 926/1220/26	
За позовом Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій

до відповідача Фізичної особи-підприємця Боярської Наталії Григорівни 

про стягнення штрафних санкцій (неустойка) в сумі 158 340,00 грн

Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін:
Від позивача (в режимі ВКЗ) – Чичка О.О.
Від відповідача (в режимі ВКЗ) – Петренко Н.О.

СУТЬ СПОРУ: Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Боярської Наталії Григорівни про стягнення штрафних санкцій (неустойка) в сумі 158 340,00 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
Позов обґрунтовано тим, що між Управлінням забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСНС України та Фізичною особою-підприємцем Боярською Наталю Григорівною укладено Договір № 247 від 20 серпня 2025 року.
Відповідно до умов Договору, Постачальник зобов`язується поставити герметизовані каркаси вантажного відсіку для середньорозмірного рамного позашляховика типу “Пікап” (далі — Товар) на умовах, що викладені у цьому Договорі, у кількості, що зазначена Специфікації (Додаток № 1) та якості згідно “Детальним технічним описом на підтвердження технічних вимог” (Додаток № 2), які є невід`ємною частиною Договору, а Замовник зобов`язується прийняти якісний Товар та сплатити його вартість на умовах цього Договору.
Як зазначає позивач, Постачальник здійснив поставку Товару партіями з порушенням строків виконання зобов`язань, у зв`язку з цим, позивачем нараховано неустойку в сумі 158 340,00 грн.
Крім цього, представник позивача вважає доводи відповідача про неможливість одночасного стягнення пеня та штрафу, а також зменшення штрафних санкцій не доречними, оскільки ще на стадії проєкту договору, відповідач ознайомився з умовами договору та погодився на них.
Представник позивача зазначає, що затримка у часі поставки Товару, могла негативно вплинути на боєздатність підрозділів ДСНС, оскільки дані позашляховики використовуються в тому числі і в районах ведення активних бойових дій, перевозять особовий склад та необхідне устаткування, тому автівки мають бути належним чином та вчасно підготовлені для виконання поставлених завдань.
Стислий виклад позиції відповідача.
Представник відповідача у своєму відзиві вказує, що нарахування як пені, так і штрафу за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару є необґрунтованим та неприпустимим.
Також представник відповідача просить зменшити розмір штрафних санкцій на 70 відсотків.
На переконання представник відповідача, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що внаслідок допущеного відповідачем прострочення поставки товару позивач зазнав реальних збитків чи інших негативних майнових наслідків. 
Окрім того, період виконання зобов`язань за договором припадав на жовтень листопад 2025 року, коли господарська діяльність суб`єктів підприємництва була істотно ускладнена систематичними та тривалими відключеннями електроенергії, перебоями у функціонуванні виробничих потужностей, логістичними обмеженнями та іншими об`єктивними наслідками збройної агресії російської федерації проти України.
Процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2026 року, судову справу № 926/1220/26 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 31 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 926/1220/26; призначено справу до розгляду по суті на 02 червня 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02 червня 2026 року задоволено клопотання адвоката відповідача про повернення до стадії розгляду справи в підготовчого провадженні; вирішено повернутися до розгляду справи № 926/1220/26 у підготовчому провадженні; прийнято до розгляду клопотання про витребування доказів та відзив на позовну заяву; задоволено клопотання адвоката відповідача про витребування доказів; зобов`язано позивача надати суду належним чином засвідчені копії актів приймання-передачі товару за Договором № 247 від 20 серпня 2025 року; закрито підготовче провадження у справі № 926/1220/26; призначено справу до розгляду по суті на 23 червня 2026 року.
Ухвалою суду від 23 червня 2026 року відкладено судове засідання з розгляду справи № 926/1220/26 по суті на 14 липня 2026 року.
Представник позивача в судовому засіданні 14 липня 2026 року підтримав позов та просив його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні 14 липня 2026 року заперечував щодо задоволення позову та просив зменшити розмір штрафних санкцій.
В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до статті 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у судовому засіданні за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, 20 серпня 2025 року між Управлінням забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі – Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Боярською Наталією Григівною укладено Договір № 247 (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити герметизовані каркаси вантажного відсіку для середньорозмірного рамного позашляховика типу “Пікап” згідно коду ДК 021:2015:34210000-2 Кузови транспортних засобів (далі — Товар) на умовах, що викладені у цьому Договорі, у кількості, що зазначена Специфікації (Додаток № 1) та якості згідно “Детальним технічним описом на підтвердження технічних вимог” (Додаток № 2), які є невід`ємною частиною Договору, а Замовник зобов`язується прийняти якісний Товар та сплатити його вартість на умовах цього Договору.
Згідно частини 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна Договору становить: 3 900 000,00 грн (Три мільйони дев`ятсот тисяч гривень 00 копійок), з ПДВ 0 % згідно Постанови КМУ від 02 березня 2022 року № 178.
Відповідно до пункту 3.2. Договору, постачання Товару за цим Договором може бути здійснено як у повному обсязі, так і партіями, в межах строку постачання, визначеному в Специфікації (Додаток 1).
Специфікацією до Договору визначено, що строк поставки герметизованих каркасів вантажного відсіку для середньорозмірного рамного позашляховика типу “Пікап” в кількості 50 шт., загальною вартістю 3 900 000,00 грн – до 21 листопада 2025 року.
Відповідно до пункту 3.2. Договору, постачання Товару за цим Договором може бути здійснено як у повному обсязі, так і партіями, в межах строку постачання, визначеному в Специфікації (Додаток 1)
Пунктом 3.3. Договору унормовано, що приймання-передача Товару здійснюється у присутності представників Сторін за накладними та актами приймання-передачі в місці постачання.
В пункті 3.4. Договору сторони визначили, що датою постачання Товару (партії) вважається дата його отримання Замовником у місці постачання Товару з відміткою в накладній на відвантаження Товару та дата підписання акту приймання-передачі.
Згідно видаткової накладної № 37 від 05 грудня 2025 року, Товар в кількості 16 шт, загальною вартістю 1 248 000,00 грн поставлений 05 грудня 2025 року. 
Відповідно до видаткової накладної № 38 від 08 грудня 2025 року, Товар в кількості 12 шт, загальною вартістю 936 000,00 грн поставлений 08 грудня 2025 року. 
Згідно видаткової накладної № 39 від 12 грудня 2025 року, Товар в кількості 22 шт, загальною вартістю 1 716 000,00 грн поставлений 12 грудня 2025 року. 
Факт поставки у зазначені строки та кількості також підтверджується Актами приймання-передачі основних засобів.
Відтак, відповідачем прострочено строк поставки товару: за видатковою накладною № 37 – 6 днів; за видатковою накладною № 38 – 9 днів; за видатковою накладною № 39 – 13 днів;
Відповідно до пункту 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання
Пунктом 7.2. Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язань Постачальник сплачує на користь Замовника неустойку у розмірі 0,1% вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 10 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості непоставленого Товару.
Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на зазначене вище, перевіривши наданий позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Боярської Наталі Григорівни штрафних санкцій за договором в сумі 158 340,00 грн. (з яких: 38 220,00 грн – пеня за кожен день прострочення; 120 120,00 грн – штраф за прострочення понад 10 календарних днів).
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість одночасного стягнення пені та штрафу, з огляду на наступне.
У практиці Верховного суду, на яку посилається представник відповідача у своєму відзиві на позов, розглядалась можливість одночасного стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 10 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів. Водночас, в даній справі застосовуються окремі види відповідальності за порушення строків поставки (пеня та штраф).
Крім цього, ФОП Боярська Н.Г. уклавши Договорів № 247, погодилась з його умовами, в тому числі щодо відповідальності за порушення строків поставки. Зазначене також підтверджується підписаною Листом-згодою з проектом договору, що міститься в матеріалах справи.
Щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, законодавцем не визначено переліку таких обставин. Це питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Зокрема, істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тощо.
Разом з тим, саме на особу, яка заявляє клопотання про зменшення неустойки, покладається обов`язок довести наявність виняткових обставин, що виправдовують таке зменшення.
Посилання відповідача на складне фінансове становище або інші господарські труднощі саме по собі не може бути підставою для зменшення неустойки, оскільки відповідно до статті 617 ЦК України відсутність коштів та інші комерційні ризики не звільняють боржника від відповідальності.
Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (ст. 607 ЦК України) або відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи ст. 218 ГК України).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №910/3011/19, від 12.04.2017 у справі №913/869/14, № 910/18432/21 від 11.07.2023.
Сплата неустойки відноситься до звичайних комерційних ризиків сторін Договору (правова позиція Верховного Суду постановах від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18, від 06.06.2018 у справі № 902/306/16).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 щодо застосування статей 42, 44 ГК України зазначила, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (п. 6.42).
Договір № 247 від 20 серпня 2025 року укладений між Сторонами вже під час дії воєнного стану в Україні, ними погодженого умови Договору, а тому відповідач мав усвідомлювати всі ризики ведення господарської діяльності та ризики настання негативних наслідків у разі його невиконання.
В пункті 8.3. Договору Сторони погодили, що усвідомлюють та погоджуються, що даний Договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії/ продовження воєнного стану в Україні не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій обставин (окупація території агресором, де знаходяться виробничі потужності Постачальника, знищення безпосередньо бази складів Постачальника, де виготовляється /зберігається Товар) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідним уповноваженим органом.
Так, зважаючи на погоджені умови Договору, саме лише посилання представника відповідача на ускладнення виробництва та поставки Товару спричинені наслідками збройної агресії російської федерації проти України, не можуть вважатись обставинами для звільнення від відповідальності за прострочення терміну поставки Товару.
Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 1 Закону України “Про національну безпеку України”, сектор безпеки і оборони - система органів державної влади, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, сил цивільного захисту, оборонно-промислового комплексу України, діяльність яких перебуває під демократичним цивільним контролем і відповідно до Конституції та законів України за функціональним призначенням спрямована на захист національних інтересів України від загроз, а також громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки України.
Так, оскільки органи Державної служби України з надзвичайних ситуацій відіграють критично важливу роль у системі цивільного захисту, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, розмінуванні територій та порятунку людей, особливо в умовах воєнного стану в Україні, навіть незначне порушення строків поставки Товару здатне вплинути на своєчасне забезпечення потреб позивача, що виключає можливість оцінювати таке порушення як малозначне.
Крім цього, матеріали справи не містять доказів очевидної неспівмірності заявлених штрафних санкцій наслідкам порушення зобов`язання.
Відтак, з огляду на зазначене вище, суд враховує, що відповідач не довів наявності виняткових обставин, які б об`єктивно унеможливили своєчасне виконання зобов`язання, усвідомлював ризики ведення господарської діяльності та настання негативних наслідків, а тому суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.
Згідно частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
Згідно статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Стосовно розподілу судових витрат.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Підпунктом 2.1. частини 2 статті 4 вказаного Закону України “Про судовий збір” унормовано, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено у такому розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2026 року статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 328,00 грн.
За подання позовної заяви майнового характеру про стягнення 245 700,00 грн позивачем сплачено, з урахуванням пониженого коефіцієнту 3 328,40 судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 8254 від 13 березня 2026 року.
Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене вище, з огляду на задоволення позову, сплачений судовий збір у розмірі 3 328,00 грн слід покласти на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 73 – 79, 86, 123, 129, 194, 219, 222 - 240 Господарського процесуального кодексу

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Боярської Наталі Григорівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (04082, місто Київ, вул. Бережанська, буд. 7, код ЄДРПОУ 33945469) неустойку за порушення строків виконання зобов`язань у розмірі 158 340,00 грн (з яких: 38 220,00 грн – пеня за кожен день прострочення; 120 120,00 грн – штраф за прострочення понад 10 календарних днів) та 3 328,00 грн судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано – 20 липня 2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.Г. Проскурняк