Номер провадження: 22-ц/813/226/26 
Справа № 521/6614/21
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса)
на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року
у цивільній справі за позовом Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні приміщенням шляхом виселення,
встановив:
У липні 2021 року Військова академія (м. Одеса) з звернулась до суду з вказаним вище позовом у якому просилависелити  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та 
 ОСОБА_4 із самовільно зайнятого приміщення-кімнати №118 в будівлі №89 військового містечка 16 за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 4, з наданням іншого житлового приміщення — кімнати №104 у цій же будівлі, вирішити питання стосовно судових витрат.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року позов Військової академії (м. Одеса) залишено без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання та не повідомив про причини неявки суду не повідомив, заяв до суду про слухання справи за його відсутності не подавав.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Військова академія (м. Одеса) звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За доводами апеляційної скарги, попри викладене судом у тексті оскаржуваної ухвали, позивач зазначає, що не повідомлявся судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
15 серпня 2026 року представник скаржника Гуцалюк Р.С. подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування іншого представника 
ОСОБА_5 у щорічній основній відпустці з 03 серпня 2026 року по 18 серпня 2026 року. 
Вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 25 листопада 2024 року у справі N 138/1593/18, від 02 жовтня 2024 року у справі N 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року у справі N 182/3021/21, від 25 червня 2024 року у справі N 496/5051/19 та ін.
Розглядаючи вказану заяву представника скаржника, колегія суддів зазначає, що справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду з 23 листопада 2023 року, отже понад встановлений частиною першою статті 371 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги, у той час коли правом на справедливий судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, складовою якого є розумність строків розгляду справи, наділені всі учасники справи, включаючи позивача та інших учасників справи. Участь представників скаржника в суді апеляційної інстанції не визнавалася судом обов`язковою. 
До того ж, відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.
Представник скаржника не наводить у своїй заяві обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника Накопало О.А., крім цього заява не містить обставин, які б унеможливлювали участь в судовому засіданні інших представників скаржника, який за своєю організаційно-правовою формою є юридичною особою.
Отже, у задоволенні вказаної вище заяви представника скаржника слід відмовити, і наведене не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.
З огляду на вказане, врахувавши передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її у часниками принципу змагальності сторін, достатність наявних у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним нормам, з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Дійсно, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.
Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з ч. 1., 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 130 ЦПК України у зазначеній редакції).
Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних встановлених законом умов: належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
У матеріалах справи міститься довідка про доставку на електрону пошту Військової академії (м. Одеса), яку позивач зазначав як засіб зв`язку у поданих до суду заявах, в електронному вигляді документу “Внесення дат слухання (Судовий розгляд)” (т.1 а.с.214), однак інформація щодо направлення учаснику справи саме судової повістки про виклик у судове засідання, призначене на 07 листопада 2023 року, та її отримання позивачем матеріали справи не містять. 
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2023 року (т.1 а.с. 215) суд першої інстанції звернувся до Військової академії (м. Одеса) із листом, у якому просив забезпечити явку представника Академії, листу присвоєно вихідний номер кореспонденції суду - 521/6614/21/380408/2023-Вих. с-10//, однак матеріали справи не містять доказів направлення такого листа адресату.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання та не повідомив про причини своєї неявки суду, заяв до суду про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 130 ЦПК України у зазначеній редакції).
Відповідно до частин 8, 13 статті 128 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом, днем вручення судової повістки є: Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З системного тлумачення наведених вище положень чинного процесуального законодавства убачається, що належним повідомленням учасника справи про дату, час і місце судового засідання є отримання ним повістки особисто під розписку, отримання повістки на свою офіційну електронну адресу або за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування або отримання судом повідомлення із відміткою про відмову адресата отримати судову повістку чи відміткою про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Водночас, повідомлення учасників справи телефонограмою не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи ( постанова Верховного суду від 23 жовтня 2021 року в справі № 379/1296/18).
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 263/3930/16-ц (провадження № 61-12562св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 522/19433/17 (провадження № 61-835св19), від 11 березня 2021 року у справі № 296/9824/19 (провадження № 61-13685св20), від 04 лютого 2021 року у справі № 202/26139/13-ц (провадження № 61-22450св19).
У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі "Лазаренко та інші проти України", від 03 жовтня 2017 року у справі "Віктор Назаренко проти України" ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.
Дійсно, відповідно до розписки представника позивача щодо повідомлення про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів виснує про належне повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 19 жовтня 2023 року (т.1 а.с.211).
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надсилання судом стороні позивача до електронного кабінету або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною, у спосіб, визначений статтею 128 ЦПК України, судової повістки з інформацією про призначення судових засідань, зокрема, на 19 жовтня 2023 року, тому доводи апеляційної скарги стосовно не повідомлення судом позивача належним чином про дату, час і місце судового засідання призначеного на 19 жовтня 2023 року є слушними.
При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог частини 5 ст. 223 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки за виключенням випадку подання позивачем клопотання розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Проте, як встановлено апеляційним судом, і підтверджується матеріалами справи про дату, час і місце судового засідання, що передувало засіданню, у якому позов Військової академії (м. Одеса) судом було залишено без розгляду, ані позивач, ані його представник не були повідомлені належним чином.
Проаналізувавши рух справи, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду у тесті оскаржуваного судового рішення про систематичну неявку сторони позивача у судові засідання, оскільки з матеріалів справи убачається, що лише три судових засідання з дев`ятнадцяти були відкладенні за клопотаннями сторони позивача, інші ж відкладались у зв`язку із відпусткою судді, клопотаннями сторони відповідача, повітряною тривогою, відсутністю у будівлі суду електроенергії, що апеляційний суд вважає не може свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами та затягування розгляду цієї справи.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичних осіб залишив позов без розгляду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову Військової академії (м. Одеса) без розгляду, з вказаних вище підстав. 
Отжеколегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на вказане, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги Військової академії (м. Одеса) та скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова