Справа № 344/17146/13-ц 
Провадження № 2/344/38/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,
секретарів: Максимів Н.С., Мрічко Н.І., Чабанюк Ю.Б.,
представника позивача Лукиніва М.П.,
представника відповідача Репака В.В., 
представників правонаступника відповідача: Сендецького В.Р., Манзенка Р.А. (у режимі відеоконференції),
представників третьої особи: Дутчак І.В., Бітківської Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року, примусове виселення мешканців із житлового будинку та скасування їх реєстрації, об`єднаної в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту права користування предметом іпотечного договору та визнання договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року недійсним, 
В С Т А Н О В И В: 

До суду з позовом звернулося Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області. Вимогами позовної заяви просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1708 pv-07 від 10.10.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною площею 0,0684 га; способом реалізації предмету іпотеки визначити реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; скасувати реєстрацію місця проживання та примусово виселити мешканців ( ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1996 року народження, ОСОБА_3 , 2007 року народження), які проживають у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати Управління міграційної служби України в Івано-Франківській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1996 року кення, ОСОБА_3 , 2007 року народження.
Доводами позовної заяви зазначено, що 10 жовтня 2007 року між Банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1708 pv-07, на підставі якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 168 400 (сто шістдесят вісім тисяч чотириста) Євро у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, з оплатою за процентними ставками, встановленими Договором. На підставі додаткової угоди № 2 від 2.2007 до кредитного договору, позичальнику збільшено ліміт кредитування до 210 000 (двісті десять тисяч) Євро. У зв`язку із порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо строків рнення кредитних коштів, Банком звернуто до суду позовну заяву про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором та 27.05.2011 Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення, яким позов задоволено та стягнуто із позичальника 3 005 866,36 грн.
У забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з умов Кредитного договору № 1708 pv-07 від 10.10.2007 року, між позичальником та банком було укладено Договір іпотеки, посвідчений 11.10.2007 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л., зареєстрований у реєстрі за № Д-952, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною 0,0684 га. Пунктом 1.1. Договору іпотеки передбачено, що він забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 1708 pv-07 від 10.10.2007, за яким іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за кредитними коштами у розмірі 13 % річних, а також можливі суми пені, штрафів та інших платежів, передбачених кредитним договором. Пунктом 3.3.4 Договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотекодавцем не будуть виконані його зобов`язання, передбачені кредитним договором чи договором іпотеки у порядку та строки, передбачені цими договорами, в тому числі, у належні строки не будуть сплачені кредитні кошти, відсотки, штрафні санкції чи інші платежі.
Зазначено, що зобов`язання за кредитним договором порушуються, а судове рішення про стягнення не виконано.
Також вказується на те, що з метою перешкоджання встановленій Законом процедурі задоволення вимог іпотекодержателя та недопущення позбавлення права власності та володіння заставленим майном ОСОБА_1 свідомо, умисно та у порушення умов договору іпотеки, без відома та згоди Банку, в період дії іпотечного договору, зареєструвала у квартирі трьох осіб, двоє із яких є неповнолітніми (згідно будинкової книги, що розпочата 17.10.2007). Такі дії позичальника грубо суперечать умовам договору іпотеки, оскільки п. 2.4. даного договору визначено, що на момент його укладення у домоволодінні не проживають та не зареєстровані неповнолітні, малолітні, непрацездатні діти чи інші особи, яких вона зобов`язана вати за законом або за договором. Більше того, п. 3.1.2 договору іпотеки визначено чітку заборону іпотекодавця до спливу терміну цього договору відчужувати предмет іпотеки, здавати в оренду чи передавати у користування особам. Вказані положення договору іпотеки презюмуються зі ст. 9 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. У даному випадку жодних дозволів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_1 щодо передачі у користування чи реєстрації будь-яких осіб у заставленій квартирі не надавало, а тому це у черговий раз доводить незаконність дій з боку позичальника, що практично унеможливлює банк задовольнити свої майнові вимоги за рахунок предмету іпотеки. Такі незаконні дії позичальника щодо реєстрації неповнолітніх дітей у заставному домоволодінні повністю позбавило Банк можливості задовольнити свої майнові вимоги та погасити кредитну заборгованість, оскільки іпотека є головним та єдиним забезпеченням за кредитними договорами (а.с. 141-144, т. 1).
Під час розгляду справи позивач змінював позовні вимоги. 
Так, на підставі заяви від 24.04.2014 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» змінив предмет позову та просив:
в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1708 pv-07 від 10.10.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки:
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0684 га, кадастровий номер 2610100000 21 003 0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Фінанси та Кредит» за ціною, яка зазначена в договорі іпотеки, а саме: 1 738 647,00 грн; передати домоволодіння АДРЕСА_4 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0684 га, кадастровий номер 2610100000 21 003 0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 в управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»; визнати ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1996 року народження, ОСОБА_3 , 2007 року народження, які проживають у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням; виселити мешканців ( ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1996 року народження, ОСОБА_3 , 2007 року народження), які проживають у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати Управління міграційної служби України в Івано-Франківській області зняти з реєстрації місця проживання по адресою: АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_2 , 1996 року народження, ОСОБА_3 , 2007 року народження; судові витрати стягнути з відповідачів у солідарному порядку (а.с. 190-194, т. 1).
Заявою від 10.03.2017 представник позивача подав заяву про відмову від заяви про зміну предмету позову (а.с. 208-209, т. 2).
Відповідно до заяви від 09.03.2017 представник позивача подав заяву про викладення позовних вимог у новій релакції (а.с. 214-2169, т. 2), згідно яких просить:
В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № 1708 pv-07 від 10.10.2007 у сумі 445 274,05 євро та 30 956 182,33 грн, з яких: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 96 526,53 євро (за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро - 2 705 378,01 грн); сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 110 185,50 євро (за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро - 3 088 202,06 грн); сума строкової заборгованості по відсоткам: 3 123,65 євро (за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро - 87 547,48 грн); сума простроченої заборгованості по відсоткам: 235 438,37 євро (за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро - 6 598 701,83 грн); пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам: 30 956 182,33 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки:
домоволодіння АДРЕСА_2 , яке являє собою: житловий будинок, позначений за планом земельної ділянки літерою «А», цегляний, загальною площею 370,2 м.кв., житловою площею 155,0 м.кв., огорожа, позначена за планом земельної ділянки цифрою «1», з/бетон, загальною площею 192,0 м.кв., огорожа, позначена за планом земельної ділянки цифрою «2», дерев`яна, загальною площею 28,6 м.кв., ворота, позначені за планом земельної ділянки цифрою «3», метал, загальною площею 7,4 м.кв., ворота, позначені за планом земельної ділянки цифрою «4», метал, загальною площею 7,4 м.кв., за початковою ціною 1 539 525,00 грн;
земельну ділянку, площею 0,0684 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться на території Івано-Франківської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 (стара назва: АДРЕСА_5 ), кадастровий номер 2610100000:21:003:0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 », за початковою ціною 199 122,00 грн,
шляхом проведення прилюдних торгів. Передати домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0684 га, кадастровий номер 2610100000 21 003 0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 в управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;
виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , законним представником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з домоволодіння АДРЕСА_6 ;
судові витрати стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі Філії Прикарпатське регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області. Вимогами позовної заяви позивач просила:
встановити факт користування предметом іпотечного договору, який зареєстровано в Реєстрі за № Д-952, а саме: нерухомим майном, домоволодінням АДРЕСА_2 , малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час укладення договору - 11.10.2007 року;
визнати недійсним укладений між нею та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» іпотечний договір, який зареєстровано у Реєстрі за № Д-952 від 11.10.2007 року, предметом якого являється нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_2 ;
судові витрати покласти на відповідача - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит».
Доводами позову позивачка зазначила, що 10 жовтня 2007 року між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі Філії Прикарпатське регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено кредитний договір № 1708РV-07, відповідно до якого Банком відкрито кредит на споживчі цілі у розмірі 168400,000 євро з оплатою процентної ставки 13,5 % річних. Термін кредитного договору - до 10.10.2022 року. З метою виконання зобов`язань за кредитним договором укладено іпотечний договір, який зареєстровано в Реєстрі за № Д-952, предметом якого являється нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_2 та земельна ділянка які належать на праві власності ОСОБА_1 . На час укладення іпотечного договору у домоволодінні, яке є предметом іпотеки, проживало двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Іншого житла як на час укладення іпотечного договору, так і на даний час, у них немає. На час укладення іпотечного договору про проживання малолітніх дітей її ніхто запитував, у тому числі і нотаріус. Вважає, що укладаючи вказаний іпотечний договір працівники банку були зацікавлені у видачі кредитних коштів за кредитним договором та умисно не вимагали погодити його у встановленому порядку з Органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішення розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. Враховуючи, що за кредитним договором ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості, нею частково погашаються кредитні кошти, однак за виконавчим листом державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження і можливе здійснення опису та арешту нерухомого майна, що може стати позбавленням неповнолітніх дітей права на єдине їх місце проживання (а.с. 3-6, т. 1).
Ухвалою від 28.10.2013 (с. Бойчук О.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 30, т. 1).
Ухвалою суду від 01.10.2014 до участі у справі залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради як третю особу (а.с. 210, т. 1).
Відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 5 від 13.01.2016 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи у зв`язку із закінченням 12.01.2016 року п`ятирічного строку призначення судді Бойчука О.В. (а.с. 113, т. 1).
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2016 справу передано на розгляд головуючому-судді Домбровській Г.А. (а.с. 114, т. 1).
Ухвалою суду від 11.04.2016 об`єднано в одне провадження позовні вимоги в цивільній справі № 344/17146/13-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» в особі Філії Прикарпатське регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту права користування предметом іпотечного договору та визнання договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року недійсним та цивільній справі № 344/16847/13-ц за позовом АТ « Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_4 та УДМС в Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року, примусове виселення мешканців із житлового будинку та скасування їх реєстрації (а.с. 26, т. 2).
У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Домбровської Г.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 56 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 227, т. 2).
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2017 справу передано на розгляд головуючому-судді Антоняку Т.М. (а.с. 228, т. 2).
Ухвалою від 12.05.2017 (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 229, т. 2).
Ухвалою суду від 13.04.2021 у справі проведено заміну відповідача та позивача за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника - Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг».
Відповідно до додаткових пояснень представник правонаступника позивача ТОВ «Олком Лізинг», у якій вказав, що у позовній заяві (остання редакція від 09.03.2017 року) ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ТОВ «Олком-Лізинг», просило, серед іншого, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 . адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) за Кредитним договором № 1708 pv-07 від 10.10.2007 року в сумі: 445 274,05 євро та 30 956 182,33 грн, з яких: 96 526,53 євро - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту (2 705 378,01 грн - еквівалент в гривнях за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро); 110 185,50 євро - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту (3 088 202,06 грн - еквівалент в гривнях за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро); 3 123,65 євро - сума строкової заборгованості по відсоткам (87 547,48 грн еквівалент в гривнях за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро); 235 438,37 євро - сума простроченої заборгованості по відсотках (6 598 701,83 грн - еквівалент в гривнях за курсом НБУ 28,0273 грн/1 євро); 30 956 182,33 грн - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, звернути стягнення на предмет іпотеки. Тобто, позивачем у справі вказано еквівалент заборгованості у Євро за курсом Національного банку України, який зазначено позивачем на момент подання первісної позовної заяви. Однак, позивач вважає, що сторонами було укладено кредитну угоду в іноземній валюті (Євро), тому суму заборгованості за кредитом підлягає стягненню у валюті Євро.
Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, умови кредитного договору, передбачали сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням з фізичної особи заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті. Таким чином, розмір пені в іноземні валюті, в межах якого ТОВ «Олком Лізинг» просить звернути стягнення на предмет іпотеки, становить 1 104 501,05 Євро (30 956 182,33 грн: 28,0273 (за курсом НБУ).
Сума заборгованості, в межах якої ТОВ «Олком-Лізинг» просить звернути стягнення на предмет іпотеки не буде більшою від суми заборгованості ОСОБА_1 у валюті євро за кредитним договором. В даному випадку під час виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки матиме місце виключно курсова різниця.
Станом на 01.07.2025 року всі особи, а саме: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є повнолітніми особами.
З огляду на вказане, представник ТОВ «Олком-Лізинг» деталізував прохальну частину позовної заяви та вважає за необхідне викласти її наступним чином: 
В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) перед ТОВ «Олком-Лізинг» за Кредитним договором № 1708 pv-07 від 10.10.2007 року в сумі 1 549 775,1 євро, з яких: 96 526,53 євро - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 110 185,50 євро - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 3 123,65 євро - сума строкової заборгованості по відсотках; 235 438,37 євро - сума простроченої заборгованості по відсотках; 1 104 501,05 євро - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, звернути стягнення на предмет потеки: Домоволодіння АДРЕСА_2 , яке являє собою: житловий будинок, позначений за планом земельної ділянки літерою «А», цегляний, загальною площею 370,2 м.кв., житловою площею 155,0 м.кв., огорожа, позначена за планом земельної ділянки цифрою «1», з/бетон, загальною площею 192,0 м.кв., огорожа, позначена за планом земельної ділянки цифрою «2», дерев`яна, загальною площею 28,6 м.кв., ворота, позначені за планом земельної ділянки цифрою «3», метал, загальною площею 7,4 м.кв., ворота, позначені за планом земельної ділянки цифрою «4», метал, загальною площею 7,4 м.кв.; Земельну ділянку, площею 0,0684 га, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та знаходиться на території Івано-Франківської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2610100000:21:003:0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів. 
Передати домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0684 га, кадастровий номер 2610100000:21:003:0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в управління ТОВ «Олком-Лізинг». 
Виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з домоволодіння АДРЕСА_6 . 
Судові витрати стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
Представник правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - ТОВ «Олком-Лізинг» підтримав позовні вимоги про підтримав заявлені позовні вимоги «Банк Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки та заперечив у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 . Просив задовольнити позов, заявлений ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з урахуванням викладених у новій редакції позовних вимог.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлений нею позов у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Щодо позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та його правонаступника - ТОВ «Олком-Лізинг» заперечує. Просить відмовити у задоволенні позову.
Представники Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні, покликаючись на поданий висновок, вказали на порушення прав неповнолітньої дитини. Просять відмовити у задоволенні позову щодо виселення неповнолітньої з житла.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З представлених суду матеріалів вбачається:
10 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в подальшому назву якого змінено на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1708pv-07 (а.с. 7-10, т. 1), за яким банк надав, а позичальник ( ОСОБА_1 ) отримала кредитні ресурси в розмірі 168 400 євро та зобов`язалася повернути кредит до 10.10.2022 року. 
Умовами п. 2.1. кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 13,5 % річних та пунктами 3 і 4 визначено порядок видачі і повернення та дострокового повернення кредитних ресурсів, нарахування та сплату процентів за користування кредитом. 
Відповідно до п. 3.2.1. кредитного договору відповідачка зобов`язалася проводити погашення кредиту та процентів щомісячно в термін з 26 по 01 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного платежу в розмірі 936 євро. 
Згідно Додаткових угод № 1 та № 2 до кредитного договору № 1708pv-07 від 10.10.2007 року, укладених між банком та відповідачкою 16.11.2007 року та 25.12.2007 року, розмір кредиту збільшено до 210 000 євро.
Відповідно до умов Додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 1708pv-07 від 10.10.2007 року, укладеної між сторонами 05.05.2008 року, процентна ставка за користування кредитом починаючи з 05.05.2008 року встановлюється в розмірі 16 % річних.
У забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з умов Кредитного договору № 1708 pv-07 від 10.10.2007 року, між Позичальником та Банком було укладено Договір іпотеки, посвідчений 11.10.2007 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Угрин Л.А., зареєстрований у реєстрі за № Д-952, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку загальною 0,0684 га (а.с. 11-12, т. 1).
Пунктом 1.1. Договору іпотеки передбачено, що він забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 1708 pv-07 від 10.10.2007, за яким іпотекодавець зобов`язується перед іпотекодержателем повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за кредитними коштами у розмірі 13 % річних, а також можливі суми пені, штрафів та інших платежів, передбачених кредитним договором. 
Пунктом 3.3.4 Договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотекодавцем не будуть виконані його зобов`язання, передбачені кредитним договором чи договором іпотеки у порядку та строки, передбачені цими договорами, в тому числі, у належні строки не будуть сплачені кредитні кошти, відсотки, штрафні санкції чи інші платежі.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2011 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1708рv-07 від 10.10.2007 року, стягнуто з відповідача в користь позивача 3 005 866, 36 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором, 1700, 00 грн. судового збору і 120 грн. витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. 
14.09.2020 року ТОВ «Олком-Лізинг» стало переможцем електронного аукціону щодо купівлі Кредитного портфелю ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», код ЄДРПОУ: 09807856, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою. Лот № GL3N219036.
14.09.2020 року між ТОВ «Олком-Лізинг», який є переможцем аукціону, ТОВ «Укрінвестенергоконсалт», код ЄДРПОУ: 37269187, як оператора, через електронний майданчик якого переможець набув право участі в електронних торгах та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як Замовником аукціону підписано Протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-09-03-000024-b від 14.09.2020 року.
09.10.2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» було укладено Договір відступлення права вимоги за Кредитними договорами та порукою. 09.10.2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» було укладено Договір про відступлення прав вимог за договорами іпотеки та застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г., зареєстровано в Реєстрі 1262.
Відповідно до Додатку № 1 «Реєстр кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами» Банк відступив Новому кредитору право вимоги, у тому числі, до боржника ОСОБА_1 , у розмірі: 206 712,03 Євро (що станом на 09.10.2020 року еквівалентно 6 879 355,69 грн) - залишок по тілу кредиту; 384 454,77 Євро (що станом на 09.10.2020 року еквівалентно 12 794 616,30 грн) - залишок по відсотках.
Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.07.2024 року № 904, затверджено висновок про недоцільність виселення з домоволодіння АДРЕСА_2 неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Що стосується вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» - правонаступника ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», суд зазначає наступне.
Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК Українипередбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою).
Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За приписами статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).
Статтею 7 цього Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Приписами статті 33 Закону України «Про іпотеку`встановлене наступне:
у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язанняіпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом зверненнястягнення на предмет іпотеки , якщо інше не передбачено законом;
право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов`язання у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи, якщо іпотекодержатель та правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше;
звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя;
звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Покликаючись на невиконання умов кредитного договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року, ТОВ «Олком-Лізинг», як новий кредитор у відступленому праві вимоги до боржника ОСОБА_1 , просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 у сумі 1 549 775,1 євро, звернути стягнення на предмет потеки: домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,0684 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться на території Івано-Франківської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2610100000:21:003:0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів; передати вказані об`єкти нерухомого майна в управління ТОВ «Олком-Лізинг»; виселити відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з домоволодіння АДРЕСА_6 .
На спростування вимог позивача представником відповідача надано підтвердження сплати відповідачами заборгованості, зокрема долучено:
довідку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (ЛІКВІДАЦІЯ) від 16.08.2019 вих. № 3-2300238/1264 про залишок заборгованості ОСОБА_1 , який станом на 16.08.2019 року становить 1 890 600,00 грн (а.с. 114, т. 4);
квитанцію № 11 від 12.08.2019 року про сплату ОСОБА_1 421 800,00 грн, призначення платежу – Погашення заборгованості згідно договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року (а.с. 115, т. 4); 
квитанцію № 3 від 25.11.2019 року про сплату ОСОБА_1 160 320,00 грн, призначення платежу – Погашення заборгованості згідно договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року (а.с. 116, т. 4);
квитанцію № 4 від 22.11.2019 року про сплату ОСОБА_1 187 810,00 грн, призначення платежу – Погашення заборгованості згідно договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року (а.с. 117, т. 4);
квитанцію № 11 від 10.09.2019 року про сплату ОСОБА_1 386 540,00 грн, призначення платежу – Погашення заборгованості згідно договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року (а.с. 118, т. 4); 
квитанцію № 7 від 16.08.2019 року про сплату ОСОБА_1 232 585,18 грн, призначення платежу – Погашення заборгованості згідно договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року (а.с. 119, т. 4);
квитанцію № 9 від 15.08.2019 року про сплату ОСОБА_1 432 450,00 грн, призначення платежу – Погашення заборгованості згідно договору № 1708pv 07 від 10.10.2007 року (а.с. 120, т. 4).
Представник ТОВ «Олком-Лізинг» заперечував щодо доводів сторони відповідача по розрахунку заборгованості, враховуючи оплату ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення заборгованості, вказуючи на сумніви щодо достовірності долучених стороною відповідачів квитанцій, оскільки за зовнішніми ознаками вони не підтверджують факт зарахування коштів на рахунок Банку, а саме не містять відомостей про дату валютування; не містять відомостей про «код отримувача», «Банк отримувача», «Код банку отримувача»; платник та отримувач одна і та сама особа - « ОСОБА_1 ». Зазначив, що згідно розрахунку заборгованості, який міститься у матеріалах справи, у графі «сума фактичного погашення» відсутні будь-які дані про зарахування сум коштів, зазначених у квитанціях, що надані представником ОСОБА_1 у судовому засіданні. Також представник позивача ставить під сумнів довідку, видану ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (ЛІКВІДАЦІЯ) від 16.08.2019 року вих. № 3-2300238/1264, оскільки за зовнішніми ознаками вона абсолютно відрізняється від довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 25.11.2019 № 083-1-1-5578/19, оригінал якої зберігається в матеріалах судової справи, а саме довідка складена не на фірмовому бланку; відсутні відомості про місцезнаходження юридичної особи; шрифт не притаманний для офіційного діловодства Банку; різний пробіл між словами по тексту; відсутній відтиск печатки Банку.
Вимогами ст.ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Дослідивши надані стороною відповідача квитанції про сплату заборгованості, оглянувши їх оригінали в судовому засіданні, суд визнає їх належними та допустимими доказами у справі на підставі статей 77, 78 ЦПК України. 
Твердження правонаступника позивача про недостовірність таких доказів, наявність у вказаних розрахункових документах ознак підроблення судом відхиляються, оскільки в силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. 
Стороною позивача не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту фальсифікації чи підробки квитанцій (зокрема, висновку експерта), а клопотань про призначення судової технічної експертизи документів чи судової почеркознавчої експертизи у ході судового розгляду заявлено не було. 
Відтак, за відсутності встановленого у законному порядку факту підроблення документів, суд оцінює подані квитанції за своїм внутрішнім переконанням відповідно до статті 89 ЦПК України як достовірне підтвердження факту часткового погашення відповідачами боргу, що безпосередньо впливає на правомірність вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зважаючи на вище встановлені обставини, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених ТОВ «Олком-Лізинг», як правонаступником вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
Стосовно вимог позову ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору, укладений між нею та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», встановлення факт укористування предметом іпотечного договору, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
ОСОБА_1 заявлено позов про визнання недійсним іпотечного договору, який зареєстровано у Реєстрі за № Д-952 від 11.10.2007 року, укладений між нею та ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», предметом якого являється нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_2 . Підставами для визнання договору недійсним сторона позивача вказує те, що на час укладення іпотечного договору у домоволодінні, яке є предметом іпотеки, проживало двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Іншого житла як на час укладення іпотечного договору, так і на даний час, у них немає. На час укладення іпотечного договору про проживання малолітніх дітей її ніхто запитував, у тому числі і нотаріус. Такий договір укладено без дозволу органу опіки та піклування.
За змістом статті 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування.
За змістом ст.ст. 216, 236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.
Правовий висновок щодо застосування ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» при вирішенні спорів про недійсність правочинів щодо майна, право на яке має дитина, викладено Верховним Судом України у постанові 22.06.2016 року в справі № 6-1024цс16.
Передбачені ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямовані на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення договору.
Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29.09.2020 року в справі № 757/13243/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20.01.2016 року в справі № 504/294/14-ц. Цей висновок зводиться до наступного: правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.
Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оскаржуваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
Відповідно до ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оскаржуваним.
Судом встановлено, що під час укладення між Банк «Фінанси та Кредит та ОСОБА_1 оспорюваного Договору іпотеки, останньою надано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.05.2003 року, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 27.09.2007 року на підставі розпорядження міського голови м. Івано-Франківська від 07.05.2007 року № 255-р, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 27.09.2007 року, номер запису 8491 в книзі 234, реєстраційний номер 17133103, відповідно до якого предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0684 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить іпотекодавцю ОСОБА_1 , що встановлено з п.п. 2.1. Договору іпотеки.
Як вбачається із записів у будинковій книзі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані у спірному домоволодінні з 20.10.2009 року (а.с. 16, т. 1), тобто майже за за 2 роки після укладення Договору іпотеки від 11.10.2007 року.
Підпунктом 2.4. Договору іпотеки передбачено, що Іптекодавець стверджує, що на момент укладення цього договору у житлі не проживають та не зареєстровані неповнолітні, малолітні, непрацездатні діти чи інші особи, яких він зобов`язаний утримувати за законом або за договором.
Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право передавати предмет іпотеки в користування третім особам лише за наявності письмової згоди іпотекодержателя, якщо це передбачено договором. 
Позивач, зареєструвавши дітей одразу після підписання договору без згоди Банку, свідомо порушила договірні зобов`язання та діяв всупереч принципу добросовісності (статті 3, 13 ЦК України), штучно створивши підстави для оскарження правочину.
Відповідно до пункту 2.5 Договору іпотеки, позивачка, як іпотекодавець, взяла на себе зобов`язання не передавати предмет іпотеки у користування третім особам, не обтяжувати його та не укладати щодо нього будь-яких договорів (відчуження, тощо) без згоди Банку. 
Реєстрація дітей у житлі без відома кредитора є прямим порушенням як пункту 2.5 договору, так і вимог закону.
На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.07.2024 року № 904, затверджено висновок про недоцільність виселення з домоволодіння АДРЕСА_2 неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд враховує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент розгляду справи діти досягли повноліття, будь-які ризики порушення їхніх прав як неповнолітніх відсутні.
У постановах Верховного Суду України від 30.09.2015 року в справі № 6-384цс15 та від 09.11.2016 року в справі № 6-930цс16 сформовано правовий висновок про те, що якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.
Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі № 404/8656/15-ц та від 24.01.2019 року в справі № 266/407/14-ц.
Враховуючи викладене, а також, що надані під час укладання оскаржуваного Договору іпотеки відомості щодо права користування предметом іпотеки, не можуть впливати на майнові права позивача в зв`язку із укладенням оскаржуваного Договору, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Посилання позивача на те, що з неї уже стягнуто заборгованість у судовому порядку відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2011 року у справі № 0907/2-405/2011, не може бути підставою для визнання договору іпотеки недійсним.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов`язання, Іпотекодержатель має законне право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Наявність судового рішення про стягнення коштів лише підтверджує факт існування невиконаного боргу. Чинне законодавство не обмежує Банк у виборі способів захисту своїх прав та дозволяє одночасно або послідовно вимагати як стягнення коштів, так і звернення стягнення на заставлене майно.
Щодо заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про застосування строку позовної давності, то суд вважає таку заяву обґрунтованою виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Оспорюваний ОСОБА_1 . Договір іпотеки було укладено з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1.10.2007 року. З даним позовом позивачка звернулася 25.10.2013 року.
Отже, позивачка пропустила трьохрічний строк позовної давності на звернення до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відтак, враховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року, примусове виселення мешканців із житлового будинку та скасування їх реєстрації. Також позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту права користування предметом іпотечного договору та визнання договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року недійсним, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2-13, 81, 141, 247, 264, 265, 268 ЦПК України суд , - 
У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року, примусове виселення мешканців із житлового будинку та скасування їх реєстрації, - відмовити.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту права користування предметом іпотечного договору та визнання договору іпотеки № Д-952 від 11.10.2007 року недійсним, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2026 року.

Суддя Антоняк Т.М.