КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року справа №320/10931/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України в якому просить суд:
— визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 з документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини;
— зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з документами про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до вимог законодавства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_3 проходив військову службу та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок ушкоджень, одержаних під час військових дій.
Після загибелі військовослужбовця, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився його син — ОСОБА_2 .
08 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , зокрема його малолітньому сину ОСОБА_4 .
За результатами розгляду поданих документів Міністерством оборони України були прийняті рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині та дочці загиблого військовослужбовця.
Водночас рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 Міністерством оборони України прийнято не було.
Листом від 25 жовтня 2024 року № 220/13/8875 Міністерство оборони України повідомило, що рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, або про відмову в її призначенні Комісією Міністерства оборони України не приймалося.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує право малолітньої дитини загиблого військовослужбовця на отримання належної їй частки одноразової грошової допомоги.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Від відповідача надійшов відзив в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер у квітні 2022 року.
Довідкою про причину смерті підтверджено, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок ушкоджень, заподіяних військовими діями, зокрема вибухами та осколками.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Довідкою Управління праці та соціального захисту населення Смілянської міської ради від 12 жовтня 2022 року № 01-2732/07 підтверджено, що ОСОБА_2 отримав статус члена сім`ї загиблого Захисника України.
08 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 .
З наданих суду документів установлено, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги були прийняті щодо батька, матері, дружини та дочки загиблого військовослужбовця.
Разом із тим рішення щодо призначення або відмови в призначенні одноразової грошової допомоги його малолітньому сину ОСОБА_2 прийнято не було.
Неприйняття такого рішення підтверджується листом Міністерства оборони України від 25 жовтня 2024 року № 220/13/8875.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі військовослужбовця є гарантованою державою виплатою, яка здійснюється особам, котрі відповідно до цього Закону мають право на її отримання.
У випадках, передбачених підпунктами 1– 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, визначені статтею 16-1 Закону, зокрема діти загиблого військовослужбовця, які не досягли повноліття.
Частиною першою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі військовослужбовця призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їхніми особистими заявами або заявами їхніх законних представників.
Відповідно до частини восьмої статті 16-3 зазначеного Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати це право протягом трьох років із дня його виникнення.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 передбачено виплату сім`ям загиблих осіб одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками між усіма отримувачами, передбаченими статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Особи, які мають право на отримання такої допомоги, можуть реалізувати своє право з дня його виникнення.
Виплата частки кожній особі здійснюється незалежно від реалізації відповідного права іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання перерозподілу суми допомоги вирішується за взаємною згодою таких осіб або в судовому порядку.
Механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги на час виникнення спірних правовідносин також регулювався Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 975 у разі наявності малолітніх або неповнолітніх дітей заяву про виплату одноразової грошової допомоги від їхнього імені подає інший із батьків, опікун або піклувальник.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх необхідних документів зобов`язаний прийняти одне з передбачених цим пунктом рішень:
— про призначення одноразової грошової допомоги;
— про відмову в її призначенні;
— про повернення документів на доопрацювання.
Відповідне рішення разом із документами надсилається уповноваженому органу, а у разі відмови або повернення документів на доопрацювання заявник має бути письмово повідомлений про мотиви такого рішення.
Отже, за результатами розгляду заяви законного представника малолітньої дитини Міністерство оборони України було зобов`язане прийняти одне з рішень, прямо передбачених законодавством.
Відсутність рішення про призначення допомоги, відмову в її призначенні або повернення документів на доопрацювання свідчить про невиконання відповідачем покладеного на нього законом обов`язку.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10 травня 2024 року у справі № 440/6725/23, відповідно до якої дитина загиблого військовослужбовця, народжена після його загибелі, належить до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Та обставина, що ОСОБА_2 народився після загибелі свого батька, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання частки одноразової грошової допомоги.
Інше тлумачення положень законодавства призвело б до необґрунтованої нерівності між дітьми загиблого військовослужбовця залежно від дати їх народження та суперечило б принципу забезпечення найкращих інтересів дитини.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі військовослужбовця має компенсаторний характер і спрямована на матеріальну підтримку членів сім`ї загиблого, зокрема його дітей.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2018 року зазначила, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень полягає у неприйнятті рішення або нездійсненні юридично значимих та обов`язкових дій, які віднесені до компетенції відповідного органу, були об`єктивно необхідними та реально можливими, однак фактично не були здійснені.
У цій справі Міністерство оборони України мало нормативно визначений обов`язок розглянути заяву законного представника ОСОБА_5 та прийняти одне з передбачених законодавством рішень.
Однак відповідач такого рішення не прийняв та належних доказів існування об`єктивних і правомірних причин його неприйняття суду не надав.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах щодо протиправності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності своєї поведінки покладається на відповідача.
Таким чином, бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 в частині призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 є протиправною.
Стосовно способу захисту порушеного права суд зазначає таке.
Адміністративний суд не може перебирати на себе повноваження Міністерства оборони України щодо перевірки повноти документів, визначення конкретного розміру частки допомоги, встановлення обставин її попереднього розподілу та прийняття рішення про призначення відповідної виплати.
Водночас ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача розглянути заяву законного представника малолітньої дитини та прийняти за результатами її розгляду одне з рішень, передбачених законодавством, з урахуванням правової оцінки суду.
Суд звертає увагу, що раніше рішення щодо ОСОБА_5 Міністерством оборони України не приймалося, а тому належним формулюванням способу захисту є зобов`язання відповідача саме розглянути заяву, а не здійснити її повторний розгляд.
За змістом частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з документами щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 і прийняти за результатами розгляду рішення відповідно до вимог законодавства та висновків суду.
Позивач звільнена від сплати судового збору. Інші документально підтверджені судові витрати, які підлягали б розподілу, у матеріалах справи відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 з документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитині загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини.
3. Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитині загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 та прийняти за результатами її розгляду рішення, передбачене законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.