Справа № 135/1000/26 
Провадження № 2/135/680/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
08.09.2026     Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. У позові зазначила, що 5 березня 2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Шлюб було розірвано 22.09.2017 року на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року. Позивач та відповідач мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем. Позивач отримує аліменти на дитину від відповідача. Аліментів не вистачає на дитину в зв`язку зі станом здоров`я дитини. Дитина має інвалідність, що встановлена 30.04.2021 року. У 2021 році у дитини різко погршився стан здоров`я, при звернені ло лікарського закладу «Київська обласна клінічна лікарня» та лікуванні на стаціонарі протягом періоду 03.04.2021 до 15.04.2021 дитині було вперше дігностовано цукровий діабет, 1 тип, тяжка форма, призначено постійну інсулінотерапію. Дитина постійно приймає інсулін, знаходиться під контролем лікарів, для лікування потрібні дорогі сенсори для контролю цукру в крові. Відповідач є працездатним та має доходи. Відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Отже, відповідч має можливість брати участь у покритті витрат на лікування дитини.
За період з травня 2025 по квітень 2026 позивачем понесено витрати на проходження обстежень дитини та відповідні ліки. За призначенням лікарів потрібно постійно купувати інсулін, для вимірювання цукру крові, який рекомендовано проводити 5 разів на день потрібен глюкометр та смужки до нього, які потрібно постійно купувати, а також сенсори для моніторингу цукру в крові.Крім того, потрібно періодично проходити огляд офтальмолога, ендокринолога, перебувати на дієті, приймати інші препарати, вживати сорбенти. Позивач з дитиною проживають в Польщі, де також відвідують дікарні, проводять обстеження, купують ліки. В зв`язку із проходженням медичних обстежень та придбанням препаратів за вказаний період позивач понесла витрати, що детально розписані в позовній заяві, на загальну суму 118705,06 грн. Тому позивач звернулась із даним позовом та просила стягнути з відповідача половину понесених витрат, що становить 59352,53 грн. 
У судовому засіданні представник позивача Бондар А.В. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просила стягнути з відповідача судові витрати в сумі 13000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вказав, що визнає необхідність додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням доньки, визнає вказану в позові суму таких витрат. Разом з тим зазначив, що не зможе одноразово сплатити такі витрати через відсутність матеріальної можливості, так як він офіційно не працевлаштований, є учасником АТО, непридатний до військової служби, не має відповідних доходів для одноразової сплати, тому просив розстрочити виконання рішення.
Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина ОСОБА_4 зареєстрована разом з матір`ю за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданими позивачем витягами з реєстру Ладижинської територіальної громади. Дочка проживає разом з матір`ю, зокрема в Польщі, що визнається відповідачем.
Стони перебували в шлюбі, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.09.2017 року було розірвано.
Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2025 року по цивільній справі №130/1348/25 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_5 наразі сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 в розмірі 1/4 від його доходів (заробітку).
Як вбачається із посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.04.2021 року ОСОБА_4 являється дитиною з інвалідністю.
ОСОБА_6 встановлено діагноз: цукровий діабет, І тип, вперше виявлений, тяжка форма, що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1410/127 від 15.04.2021.
Згідно наявних в справі консультативних висновків КП «Ладижинська міська лікарня» видно, що ОСОБА_4 неодноразово проходила медичні огляди, обстеження, за результатом чого призначалось лікування та відповідні медичні препарати.
Позивач надала суду в якості доказів на підтвердження понесених нею фактичних витрат на лікування та обстеження ОСОБА_4 квитанції про оплату медичних послуг, які надавались дитині, зокрема на проведення медичних обстежень дитини, фіскальні чеки про оплату ліків, які призначались та купувались дитині, та рахунки-фактури.
Таким чином, загальна вартість фактично понесених додаткових витрат на утримання дитини з боку позивача в сумі 118705,06 грн підтверджена належними та допустимими доказами, які були дослідженні безпосередньо в судовому засіданні.
Встановлено, що ОСОБА_2 дійсно потребує додаткових витрат, що викликані її хворобою, зокрема на проходження необхідних їй медичних обстежень та купівлю необхідних ліків та препаратів.
Відповідно до змісту ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідач у судовому засіданні позов визнав, при цьому, суд не вбачає підстав ставити під сумнів добровільність визнання позову відповідачем. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб
Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що понесені витрати позивачем на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , яка хворіє на тяжку хворобу, а саме цукровий діабет (тяжка форма), та яка є дитиною з інвалідністю, є необхідними, так як зумовлені станом здоров`я дитини та підпадають під ознаки додаткових витрат у розумінні частини першої статті 185 СК України.
При цьому суд виходить з положень статті 141 Сімейного кодексу України, відповідно до якої мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а також статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства», яка покладає на батьків обов`язок забезпечити належні умови для збереження здоров`я та розвитку дитини.
Визначаючи розмір участі відповідача у додаткових витратах, суд враховує положення частини другої статті 185 СК України, відповідно до яких такий розмір визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 81 ЦПК України саме сторони зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Виходячи із вимог ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком обох батьків дитини незалежно від сплати одним з них аліментів. І закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.
Встановлено, що позивач понесла витрати на обстеження, лікування дитини за вказаний період з травня 2025 по квітень 2026, на що витратила 118705,06 грн. Дані обставини визнаються відповідачем.
Суд вважає, що сторони порівну повинні взяти участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, а саме станом здоров`я дитини. Тому з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 59352,53 грн. 
Таким чином, суд позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_4 підлягають задоволенню.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, суд виходить з такого.
Згідно з ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Підстави для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду визначені ст. 435 ЦПК України.
Згідно з ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу для розстрочки виконання рішення. Відповідачем не доведено його скрутного матеріального становища, відсутності заробітку та достатнього рівня доходів для сплати додаткових витрат на дитину. 
При цьому суд враховує, що одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства.
Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, судом не встановлено підстав для розстрочки рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. 
При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_3 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. 
Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 грн в дохід держави.
Позивач вказує, що нею понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн, що підтверджується Договором про надання правової допомоги №05/26-19 від 27.05.2026, платіжною інструкцією № @2ЗД045865 від 27.05.2026 на суму 10 000 грн, платіжною інструкцією №41fb7311-ddbe-401f-b617-aef3ac0132fb від 07.09.2026 на суму 3 000 грн.
Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд вважає, що розмір вказаних представником позивача витрат на професійну правничу допомогу в даній справі в сумі 13000 грн не є співмірним з складністю справи, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів, та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та часу необхідного для виконання робіт, ціною позову, визнання позову відповідачем, розгляду справи в одному судовому засіданні, його тривалості. Тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру судових витрат, суд вважає, що необхідним розміром таких витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи, є сума 8000 грн, що буде відповідати обставинам справи.
На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 141, 182, 185 СК України, ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
 
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у зв`язку з лікуванням дитини, придбанням ліків та проходженням медичних обстежень в сумі 59 352 (п`ятдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві) 53 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 8 000 грн судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 11.09.2026.

Суддя