Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/933/26
Провадження № 2/348/1153/26

27 липня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді Бурдун Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,
представника позивача – адвоката Голіней Л.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,- 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Голіней Л.Д., звернулася до суду з позовом до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позову зазначено, що мати позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері позивач успадкувала 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на час смерті проживала у АДРЕСА_1 , та разом з нею був зареєстрований син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки ОСОБА_3 . З копії погосподарської книги на домогосподарство в АДРЕСА_1 за 1986-1990 роки та 1991- 1995 роки вбачається, що головою домогосподарства є ОСОБА_2 , також членом господарства є ОСОБА_4 , які проживали по АДРЕСА_1 в тому числі і в 1990 і в 1991 році, тип двору колгоспний.
23 серпня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Антонюк О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 . Нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної від 24.03.2026. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності спадкодавця на майно.
За вказаних обставин  ОСОБА_1 змушена здійснювати захист своїх спадкових прав у судовому порядку.
Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 .
Ухвалою Надвірнянського районного суду від 10.04.2026 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та витребувано у Надвірнянській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 та від приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу Антонюк О.В. - копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 10.06.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача  ОСОБА_1 - адвокат Голіней Л.Д. позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити, додатково пояснила, що після смерті матері позивач успадкувала 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , власником другої частини будинку був її брат, у якого за життя не було ні дружини, ні дітей. Позивач є єдиний спадкоємець, вона не є членом колгоспного двору. Про існування жодного заповіту від імені брата позивачу невідомо.
Представник відповідача Коломийської міської ради Івано-Франківської областіу судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та винести рішення відповідно до норм чинного цивільного законодавства України (а.с.80-817).
Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та зареєстрована в АДРЕСА_2 . 14.07.1980 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим її дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 (а.с.5-6).
Брат позивачки ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками також вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 (а.с.7).
Отже позивач ОСОБА_9 та ОСОБА_3 є рідними сестрою та братом.
Мати позивачки, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4 (а.с.8)
Після смерті матері позивач успадкувала 1 /2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням суду від 13.05.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9-11).
Відповідно до довідки Саджавського старостинського округу Коломийської міської ради № 173 від 02.04.2026 року ОСОБА_2 на час смерті проживала у АДРЕСА_1 , та разом з нею був зареєстрований син ОСОБА_3 (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.13). 
Згідно довідки Саджавського старостинського округу Коломийської міської ради № 174 від 02.04,2026 року ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 , сам, заповіт від імені померлого у виконкомі Саджавської сільської ради та старости в Саджавському старостинському окрузі не посвідчувався (а.с.14).
З витягу з погосподарської книги № 177 від 02.04.2026 року вбачається, що за домогосподарством в АДРЕСА_1 станом на 1990 рік числиться земельна ділянка загальною площею 0,32 га, в т.ч. під забудовами 0,02 га (а.с.15).
У технічному паспорті зазначено що домоволодіння в АДРЕСА_1 складається із: житловий будинок «А» 1964 рок побудови, літня кухня «Б», стодола «В», хлів «Г», вбиральня «Д», огорожа № 1, ворота № 2, криниця № 3 (а.с.16-19).
З копії погосподарської книги на домогосподарство в АДРЕСА_1 за 1986-1990 роки та 1991- 1995 роки вбачається, що головою домогосподарства є ОСОБА_2 . Також членом господарства є ОСОБА_4 , які проживали по АДРЕСА_1 в тому числі і в 1990 і в 1991 році, тип двору колгоспний (а.с.20-25).
24 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Антонюк О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 . Нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної від 24.03.2026. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності спадкодавця на майно (а.с.26).
Позивач не може реалізувати своє законне право на спадщину, а тому змушена звернутися до суду із даним позовом.
Оціночна вартість домоволодіння в АДРЕСА_1 становить 65 441,00 грн, що підтверджує висновок про вартість об`єкта майна (а.с.27). 
За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).
За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ст. 1262 ЦК України у  другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.
Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець другої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Антонюк О.В. із заявою про прийняття спадщини. Крім позивача, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір чи заповіт від імені спадкодавця не укладався.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).
За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи.
У технічному паспорті зазначено що домоволодіння в АДРЕСА_1 складається із: житловий будинок «А» 1964 рок побудови, літня кухня «Б», стодола «В», хлів «Г», вбиральня «Д», огорожа № 1, ворота № 2, криниця № 3 (а.с.16-19). 
Ринкова вартість житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , визначена оцінювачем ОСОБА_10 , згідно висновку від 01.041.2026 р. становить (без урахуванням ПДВ) 65441,00 гривень (а.с.5).
Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.
За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).
Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.
Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.
Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.
З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок належав до суспільної групи колгоспного двору, головою якого була мати позивача ОСОБА_2 , Також членом господарства був брат позивачки ОСОБА_4 , які проживали по АДРЕСА_1 в тому числі і в 1990 і в 1991 році, тип двору колгоспний. Після смерті матері позивач успадкувала 1/2 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 . Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності спадкодавця ( ОСОБА_3 ) на майно.
Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_3 фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, та відсутність правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_3 на частку у такому майні, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.
Таким чином, суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Керуючись ст.ст. 13, 78-81, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Коломийська міська рада Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 04054334, адреса місця знаходження: 78200, Івано-Франківська область, м.Коломия, вул.. Грушевського,1.
Повний текст рішення складено 04 серпня 2026 року.

Суддя Т.А.Бурдун