ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року  	Справа № 926/383/26	
За позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області

до відповідача Селянського фермерського господарства “Акула”

треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) гр. ОСОБА_1 ;
2) гр. ОСОБА_2 ;
3) гр. ОСОБА_3 ;
4) гр. ОСОБА_4 

про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельних ділянок

Суддя Проскурняк О.Г. 
Секретар судового засідання Паращук Д.В.
Представники сторін:
прокурор – Коцюба Т.С.
від позивача – не з`явився.
від відповідача – не з`явився
від третьої особи 1 – адвокат Дубець М.О.
від третьої особи 2 – не з`явився.
від третьої особи 3 – не з`явився.
від третьої особи 4 – не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом в інтересах держави, в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до відповідача Селянське (фермерське) господарство "Акула" про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельних ділянок.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що згідно договорів оренди земельних ділянок водного фонду, укладених 13 вересня 2001 року із Заставнівською районною державною адміністрацією та Погорілівською сільською радою (права та обов`язки орендодавця за якими в подальшому перейшли до Юрковецької сільської ради), відповідач користується сімома земельними ділянками водного фонду загальною площею 26,72 га. 
Далі прокурор стверджує, що починаючи із 2022 року відповідач систематично та не в повному обсязі виконував свій обов`язок зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками. На думку прокурора, при визначенні розміру орендної плати відповідач не враховував нормативну грошову оцінку земельних ділянок із застосуванням передбачених законодавством коефіцієнтів індексації, не подавав податкові декларації з плати за землю, а фактичні платежі здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 січня 2026 року утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 41 886,93 грн.
На переконання прокурора, наведені обставини свідчать про систематичне порушення відповідачем істотних умов договорів оренди землі щодо своєчасного та повного внесення орендної плати, що відповідно до положень земельного та цивільного законодавства є підставою для їх дострокового розірвання. У зв`язку із цим прокурор просить суд розірвати укладені договори оренди, стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та зобов`язати останнього повернути земельні ділянки Юрковецькій сільській раді.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2026 року, судову справу № 926/383/26 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 30 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04 березня 2026 року; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: гр. ОСОБА_1 ; гр. ОСОБА_2 ; гр. ОСОБА_3 ; гр. ОСОБА_4 .
25 лютого 2026 року на адресу суду надійшов лист відповідача - Виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області за підписом сільського голови про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. 
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 30 березня 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 30 березня 2026 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; в підготовчому засіданні оголошено перерву до 27 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року відкладено підготовче засідання у справі № 926/383/26 на 01 червня 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 01 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 926/383/26; призначено справу до розгляду по суті на 17 червня 2026 року.
Ухвалою суду від 17 червня 2026 року в судовому засіданні оголошено перерву до 06 липня 2026 року. 
В судовому засіданні 06 липня 2026 року прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Адвокат третьої особи 1 в судовому засіданні 06 липня 2026 року заперечував щодо задоволення позову.
Позивач та відповідач явку належних представників в судове засідання 06 липня 2026 року не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про місце час та дату судового засідання. 
Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до статті 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято 06 липня 2026 року.
Розглянувши матеріали справи, вживши всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, на яких ґрунтуються позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши прокурора та представника третьої особи, суд 

ВСТАНОВИВ:

Згідно положень частини 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Статтею 1 Закону України “Про оренду землі” встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Положеннями статті 2 вказаного Закону визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до положень статті 13 вказаного Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 124 Земельного кодексу України унормовано, що передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Згідно положень частин 1, 2 статті 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Так, 13 вересня 2001 року між Заставнівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Селянським фермерським господарством “Акула” (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду за реєстровим № 2830, відповідно до умов якого орендарю передано у строкове платне користування земельну ділянку, розташовану на території Погорілівської сільської ради (за межами населеного пункту), загальною площею 18,98 га, у тому числі: під водою (ставки) – 6,47 га, ріллею – 0,93 га, сінокосом з чагарником – 2,21 га, заболоченим сінокосом – 0,37 га, пасовищами на кам`янистих місцях – 2,22 га, болотами – 3,51 га, канавами – 0,02 га, чагарниками – 0,02 га, під дорогами – 0,52 га та дамбами – 0,66 га. Договір посвідчено державним нотаріусом Заставнівської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано у встановленому законом порядку
На підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації від 24 травня 2007 року №268-р “Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель СФГ “Акула”, в особі голови Дарчука Т.Д., відповідно до Технічної документації по інвентаризації земель в оренду терміном на 25 років СФГ “Акула” на території Погорілівської сільської ради, внесено зміни до загальної площі орендованої землі з 18,98 га на 18,0112 га, та визначені кадастрові номери земельним ділянкам, а саме: 7321586800:01:002:0065 - 3,77 га, 7321586800:01:012:0101 - 3,1362 га; 7321586800:01:009:0040 - 11,1050 га, про що до основного договору оренди земельної ділянки водного фонду від 13 вересня 2001 року за реєстровим № №2830 внесено відповідні зміни, посвідчені додатковим договором від 08 листопада 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3364. Додатковий договір зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП “Центр ДЗК” про що Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок №ЧАА001044 вчинено запис за номером №040781300004 від 12 листопада 2007 року. 
В подальшому земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:01:009:0040 площею 11,1050 га поділена на 3 земельні ділянки: 7321586800:01:009:0041, площею 3,7120 га, 7321586800:01:009:0042, площею 3,1662 га, 7321586800:01:009:0043, площею 4,2271 га.
В той же час, у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок №ЧАА001044 наявні записи: 
№040881300002 від 26 січня 2008 року, про реєстрацію договору суборенди земельної ділянки водного фонду від 22 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №414, відповідно до якого СФГ “Акула”, в особі голови (засновника) ОСОБА_5 , передано в суборенду приватному підприємцю Рудан С.М. земельну ділянку за кадастровим номером 7321586800:01:009:0042, площею 3,1662 га, в тому числі: під водою (ставок) - 1,5459 га, під проїздами - 0,0946 га, сінокосами - 1,5257 га. Договір суборенди укладено на термін до 13 вересня 2026 року; 
№040881300001 від 26 січня 2008 року, про реєстрацію договору суборенди земельної ділянки водного фонду від 22 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №416, відповідно до якого СФГ “Акула”, в особі голови (засновника) ОСОБА_5 , передано в суборенду приватному підприємцю Колибаба С.М. земельну ділянку за кадастровим номером 7321586800:01:009:0041, площею 3,7120 га, в тому числі: під водою (ставок) - 1,9653 га, під проїздами - 0,0773 га, сінокосами - 1,6694 га. Договір суборенди укладено на термін до 13 вересня 2026 року. 
Інформація щодо земельної ділянки за кадастровим номером 7321586800:01:009:0043, площею 4,2271 га. В Державному земельному кадастрі не зазначена.
26 лютого 2010 року відповідно до Договору суборенди земельної ділянки водного фонду, укладеного між СФГ “Акула” в особі голови (засновника) ОСОБА_5 , та приватним підприємцем Маліщук Миколою Івановичем, земельну ділянку водного фонду за кадастровим номер 7321586800:01:012:0101 площею - 3,1362 га, в тому числі: під водою - 1,5146 га, гідротехнічні споруди - 0,1020 га, сіножаті - 1,3923 га, заболочені землі - 0,1273, передано в суборенду терміном до 13 вересня 2026 року. 
Договір суборенди зареєстрований Чернівецькою регіональною філією ДП “Центр ДЗК” у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок №ЧАА001044 за номером 041081300001 від 15 березня 2010 року. 
Інформація щодо суборенди у відомостях Державного земельного кадастру не зазначена. 
01 березня 2010 року, відповідно до Договору суборенди земельної ділянки водного фонду, укладеного між СФГ “Акула”, в особі голови (засновника) ОСОБА_5 , та приватним підприємцем Провида Віталієм Степановичем, земельну ділянку водного фонду за кадастровим номер 7321586800:01:002:0065 площею - 3,7700 га, в тому числі: під водою - 1,4426 га, гідротехнічні споруди - 0,2062 га, сіножаті - 1,91023 га, заболочені землі - 0,2054 га, забудовані землі - 0,2062 га, передано в суборенду терміном до 13 вересня 2026 року. 
Договір суборенди зареєстрований Чернівецькою регіональною філією ДП “Центр ДЗК” у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок №ЧАА001044 за номером 041081300002 від 15 березня 2010 року. 
Отже, земельна ділянка площею 18,98 га, яка 13 вересня 2001 року Заставнівською РДА передана в оренду СФГ “Акула” була поділена на чотири земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери та на даний момент перебувають в користуванні СФГ “Акула”, а саме: 7321586800:01:009:0041 площею 3,7120 га; 7321586800:01:009:0042 площею 3,1662 га; 7321586800:01:009:0043 площею 4,2271 га, 7321586800:01:012:0101 3,1362 га; 7321586800:01:002:0065 площею 3,7700 га.
В той же час, 13 вересня 2001 року, між Погорілівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області та Селянським фермерським господарством “Акула” укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду за реєстровим № 2835, загальною площею 8,73 га, яка розташована на території Погорілівської сільської ради (за межами населеного пункту), у тому числі: під водою (ставки) – 5,32 га, сінокосом з чагарником – 0,16 га, сінокосом – 0,50 га, пасовищами на кам`янистих місцях – 1,04 га, болотами – 1,16 га, під дорогами – 0,22 га та дамбами – 0,31 га. Договір посвідчено державним нотаріусом Заставнівської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано у встановленому законом порядку.
На підставі розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації від 24 травня 2007 року №268-р “Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель СФГ “Акула”, в особі голови Дарчука Т.Д., відповідно до Технічної документації по інвентаризації земель в оренду терміном на 25 років СФГ “Акула” на території Погорілівської сільської ради, визначено кадастрові номери земельним ділянкам водного фонду із загальної площі 8,73 га, а саме: 7321586800:02:007:0008 площею 2,8378 га, 7321586800:02:008:0002 площею 5,8707 га.
В подальшому, рішенням Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області № 22-1/18 від 09 січня 2018 року Погорілівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. 
Відповідно до пункту 24 розділу X “Перехідні положення” Земельного кодексу України, який набрав чинності 27 травня 2021 року, з 01 липня 2021 року землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, визначених зазначеною нормою закону. У зв`язку з цим з 01 липня 2021 року до Юрковецької сільської ради перейшли права та обов`язки орендодавця щодо земельної ділянки водного фонду площею 18,98 га, яка перебувала в оренді відповідача на підставі договору від 13 вересня 2001, укладеного із Заставнівською районною державною адміністрацією. 
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин Юрковецька сільська рада була орендодавцем земельних ділянок водного фонду, що є предметом спору у цій справі, та правонаступником прав і обов`язків Погорілівської сільської ради, Заставнівської РДА за договорами оренди від 13 вересня 2001 року.
Отже, судом встановлено, що згідно укладених договорів оренди землі від 13 вересня 2001 року, на праві оренди у Селянського (фермерського) господарства “Акула” перебуває 7 земельних ділянок водного фонду загальною площею 26,72 га, які 13 вересня 2001 року передано їй в орендне користування Заставнівською РДА та Погорілівською сільською радою, зокрема: земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:01:009:0041, площею 3,7120; земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:01:009:0042, площею 3,1662 га; земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:01:009:0043, площею 4,2271 га; земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:01:012:0101, площею 3,1362 га; земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:01:002:0065 площею 3,7700 га; земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:02:007:0008, площею 2,8378 га; земельна ділянка із кадастровим номером 7321586800:02:008:0002, площею 5,8707 га.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, статті 270 Податкового кодексу України, використання землі в Україні є платним, а земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, є об`єктом оподаткування. 
Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що плата за землю – обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Статтею 21 Закону України “Про оренду землі” встановлено поняття та порядок сплати орендної плати. Так, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок ї зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог податкового кодексу України. 
Так, пунктом 288.4 статті 288 ПК України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами). 
Згідно пункту 288.7 статті 287 Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. 
Пунктом 285.2 статті 285 ПК України зазначено, що базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців). 
Згідно пункту 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до змісту пункту 2.3. Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 13 вересня 2001 року за реєстровим № 2830, за оренду земельної ділянки водного плеса (6,47 га) Орендарем щорічно сплачується орендна плата у грошовій формі у такому розмірі: 2.3.1 вартості 100 кілограм риби за ціною її реалізації на жовтень поточного року за кожен гектар водного плеса; 2.3.2 вартості 50% від розміру орендної плати визначеної у підпункту 2.3.1 за користування земельними ділянками водного плеса протягом терміну проведення земляних чи ремонтно-будівельних робіт (очистка дна ставка, будівництво дамб), але не більше двох років при умові, що в цей час водне плесо для риборозведення не використовується. 
Згідно пункту 3.2 Договору, Орендар зобов`язаний, у відповідності з пунктом 2.3 Договору, своєчасно вносити орендну плату. 
В подальшому, 09 серпня 2007 року між Заставнівською РДА з однієї сторони та СФГ “Акула” з іншої, укладено додатковий договір до вказаного договору оренди земельної ділянки водного фонду. 
Вказаним додатковим договором пункт 2.3 “Орендна плата” викладено в новій редакції: “За оренду земельної ділянки встановити єдину щорічну орендну плату у грошовій формі в такому розмірі: 6,5 % від нормативної грошової оцінки орендованої ділянки, що на момент укладення додаткового договору до договору оренди становить 6302,61 гривень. 
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. 
Орендна плата вноситься у строки, передбачені чинним законодавством України”. 
Також, пункт 4.3 договору оренди доповнено таким змістом: “у випадку прострочення Орендарем сплати орендної плати протягом двох місяців підряд, Орендодавець має право звернутись до суду про розірвання договору.”
Відповідно до змісту пункту 2.3. Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 13 вересня 2001 року за реєстровим № 2835, за оренду земельної ділянки водного плеса (5,32 га) Орендарем щорічно сплачується орендна плата у грошовій формі у такому розмірі: 2.3.1 вартості 50 кілограм риби за ціною її реалізації на жовтень поточного року за кожен гектар водного плеса; 2.3.2 вартості 50% від розміру орендної плати визначеної у підпункту 2.3.1 за користування земельними ділянками водного плеса протягом терміну проведення земляних чи ремонтно-будівельних робіт (очистка дна ставка, будівництво дамб), але не більше двох років при умові, що в цей час водне плесо для риборозведення не використовується. 
Згідно пункту 3.2 Договору, Орендар зобов`язаний, у відповідності з пунктом 2.3 Договору, своєчасно вносити орендну плату. 
В подальшому, 24 листопада 2007 року між Погорілівською сільською радою з однієї сторони та СФГ “Акула” з іншої, укладено додатковий договір до вказаного договору оренди земельного фонду.
Вказаним додатковим договором частину 4 статті 1 “Предмет договору” договору оренди викладено в новій редакції: “Грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації грошової оцінки земель, виданого Заставнівським районним відділом земельних ресурсів №224 від 03.07.2007 складає 180 487,45 грн”
Також, підпункти 2.3.1., 2.3.1., 2.3.1. статті 2.3 “Орендна плата” договору оренди викладено в новій редакції: “Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі: 1,5%, що складає 2707,31 від нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки, яка на момент укладення додаткового 10 договору до договору оренди становить 180487,45 грн. 
Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. 
Орендна плата вноситься у строки, передбачені чинним законодавством України”.
Вирішуючи спір у частині стягнення заборгованості з орендної плати, суд перевірив правильність здійсненого прокурором розрахунку, дослідив умови договорів оренди, додаткових договорів до них, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, індексацію нормативно грошової оцінки земель водного фонду за 2022-2025 роки, відомості Державного земельного кадастру, інформацію Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо нарахування та сплати орендної плати. 
Судом встановлено, що після внесення змін до договорів оренди розмір орендної плати визначався у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки відповідних земельних ділянок. При цьому додатковими договорами сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Така умова договорів відповідає положенням статті 21 Закону України “Про оренду землі”, відповідно до якої обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не встановлено договором, а також положенням статті 289 Податкового кодексу України, якою визначено порядок застосування коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель при обчисленні плати за землю.
Із досліджених судом витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок убачається нормативна грошова оцінка кожної із земельних ділянок, які перебувають в оренді відповідача. При цьому щодо земельної ділянки кадастровий номер 7321586800:01:009:0043 у матеріалах справи відсутній витяг про нормативну грошову оцінку, у зв`язку із чим прокурором при здійсненні розрахунку правомірно застосовано середній показник нормативної грошової оцінки земель водного фонду відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №376 від 26.05.2022. 
Перевіривши правильність застосованої методики, суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам чинного законодавства та забезпечує можливість визначення розміру орендної плати за відсутності індивідуальної нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки. 
Перевіряючи розрахунок позивача, суд також врахував офіційні коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, які підлягали застосуванню у відповідні податкові періоди, зіставив їх із нормативною грошовою оцінкою кожної земельної ділянки, визначеним договорами відсотком орендної плати та фактично внесеними відповідачем платежами. За результатами такої перевірки судом встановлено, що розрахунок заборгованості здійснений арифметично правильно, відповідає умовам укладених між сторонами договорів/додаткових договорів та вимогам земельного і податкового законодавства, а загальна сума несплаченої орендної плати, станом на 01 січня 2026 року становить 41 886,93 грн. 
Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відтак, з огляду на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, згідно Договорів оренди землі від 13 вересня 2001 року, в частині належної оплати орендної плати за землю, вимога прокурора про стягнення орендної плати є правомірною. 
Разом з тим, наведене свідчить про систематичне порушення Відповідачем умов Договорів в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати та є самостійною підставою для розірвання договору оренди землі з огляду на наступне.
Так, частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Частиною 1 статті 32 Закону України “Про оренду землі” унормовано, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
При цьому, згідно змісту положень статті 25 вказаного Закону, Орендар земельної ділянки зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором
Як установлено судом під час розгляду справи, відповідач протягом 2022– 2025 років не виконував належним чином свій договірний обов`язок щодо внесення орендної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 41 886,93 грн. Наявність такої заборгованості свідчить про неналежне виконання відповідачем істотної умови договорів оренди землі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 звернула увагу, що приписи пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України та частини другої статті 651 Цивільного кодексу України не суперечать один одному, а застосовуються залежно від характеру допущеного порушення. Зокрема, у випадку систематичної повної несплати орендної плати достатньою правовою підставою для розірвання договору є пункт «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, тоді як у разі систематичної часткової несплати (недоплати) орендної плати питання розірвання договору вирішується з урахуванням положень частини другої статті 651 Цивільного кодексу України шляхом оцінки істотності такого порушення. При цьому подальше погашення заборгованості після звернення до суду саме по собі не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору.
Оскільки у цій справі судом встановлено, що відповідач протягом декількох років не виконував належним чином обов`язок щодо сплати орендної плати, допускав її несплату та недоплату, чим позбавив орендодавця – орган місцевого самоврядування можливості своєчасно отримувати плату за користування землями комунальної власності, суд доходить висновку, що відповідач допустив істотне порушення умов договорів оренди землі. Таке порушення є достатньою правовою підставою для їх дострокового розірвання відповідно до частини першої статті 32 Закону України “Про оренду землі”, пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України та частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги прокурора про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13 вересня 2021 року, укладеного між Заставнівською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством “Акула”, на підставі якого в оренду передано земельну ділянку водного фонду загальною площею 18,98 га та договору оренди земельної ділянки від 13 вересня 2021 року, укладеного між Погорілівською сільською радою та Селянським (фермерським) господарством “Акула”, на підставі якого в оренду передано земельну ділянку водного фонду загальною площею 8,73 га.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України “Про оренду землі”, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність правових підстав для дострокового розірвання договорів оренди землі, припинення орендних правовідносин зумовлює виникнення у відповідача обов`язку повернути земельні ділянки їх власнику (орендодавцю). Такий обов`язок є безпосереднім правовим наслідком припинення договору оренди та не залежить від волевиявлення орендаря. 
Матеріалами справи підтверджується, що земельні ділянки водного фонду із кадастровими номерами: 7321586800:01:009:0041 площею 3,7121 га; 4321586800:01:009:0042 площею 3,1662 га; 7321586800:01:012:0101 площею 3,1362 га; 7321586800:01:002:0065 площею 3,7700 га; 7321586800:02:007:0008 площею 2,8378 га; 7321586800:02:008:0002 площею 5,8707 га, що розташовані в адміністративних межах Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області належать до земель комунальної власності Юрковецької сільської ради, яка є уповноваженою особою на їх прийняття після припинення орендних правовідносин. 
Отже, позовна вимога прокурора про зобов`язання Селянського фермерського господарства “Акула” повернути спірні земельні ділянки Юрковецькій сільській раді є похідною від вимоги про розірвання договорів та підлягає задоволенню.
Разом із тим суд звертає увагу, що предметом позову також є вимога про повернення земельної ділянки з кадастровим номером 7321586800:01:009:0043 площею 4,2271 га. 
Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів державної реєстрації права комунальної власності за Юрковецькою сільською радою на земельну ділянку.
Зокрема, до матеріалів справи не подано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або іншого документа, який відповідно до вимог статей 3, 9, 10 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” підтверджував би існування зареєстрованого речового права позивача на зазначену земельну ділянку.
Зважаючи на викладене, всі інші доводи та міркування сторін судом визнаються такими, що не спростовують вищевказаних висновків суду. Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статей 73, 74 та 86 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а суд оцінює належність, допустимість та достатність поданих доказів у їх сукупності. 
За відсутності доказів належності спірної земельної ділянки Юрковецькій сільській раді, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність у останньої права вимагати її повернення.
Отже, вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7321586800:01:009:0043 задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами, тоді як щодо інших земельних ділянок такі докази наявні у матеріалах справи.
Стосовно звернення прокурора до суду. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про прокуратуру”, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. 
У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 ст.2 Закону України “Про прокуратуру”). 
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття “інтереси держави” висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що “інтереси держави” є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, “інтереси держави” охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація “інтересів держави”, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року зі справи № 806/1000/17). 
За приписами статті 23 Закону України “Про прокуратуру” представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома). У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
Аналіз частини третьої статті 23 Закону України “Про прокуратуру” дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 45 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права. 
Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. 
Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. 
Частиною сьомою статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. 
Відтак, судом встановлено, що реалізуючи надані законом повноваження, керівник Чернівецької окружної прокуратури правомірно звернувся до суду з позовом, в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.
Крім того, суд звертає увагу сторін на наступне.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі “Серявін та інші проти України” наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. 
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі “Трофимчук проти України”).
Стосовно розподілу судових витрат. 
Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку судовий збір покласти на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 194, 219, 232-241 Господарського процесуального кодексу України суд, – 

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.
2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 13 вересня 2021 року укладений між Заставнівською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством “Акула” (код ЄДРПОУ 31598438), на підставі якого в оренду передано земельну ділянку водного фонду загальною площею 18,98 га.
3. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 13 вересня 2021 року укладений між Погорілівською сільською радою та Селянським (фермерським) господарством “Акула” (код ЄДРПОУ 31598438), на підставі якого в оренду передано земельну ділянку водного фонду загальною площею 8,73 га.
4. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства “Акула” (59436, Чернівецька обл., Заставнівський р-н, село Погорілівка, вул. Шевченка, буд. 33, код ЄДРПОУ 31598438) заборгованість з орендної плати за користування земельними ділянками водного фонду, згідно договорів оренди від 13 вересня 2001 року в розмірі 41 886,93 грн на користь Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (59440, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, село Юрківці, вул. Центральна, буд. 36, код ЄДРПОУ 04418653, р/р UA448999980334109815000024341)
5. Селянському (фермерському) господарству “Акула” (59436, Чернівецька обл., Заставнівський р-н, село Погорілівка, вул. Шевченка, буд. 33, код ЄДРПОУ 31598438), впродовж 30-ти календарних днів з дня набрання даним судовим рішення законної сили повернути Юрковецькій сільській раді Чернівецького району Чернівецької області (59440, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, село Юрківці, вул. Центральна, буд. 36, код ЄДРПОУ 04418653) земельні ділянки водного фонду із кадастровими номерами: 7321586800:01:009:0041 площею 3,7121 га; 4321586800:01:009:0042 площею 3,1662 га; 7321586800:01:012:0101 площею 3,1362 га; 7321586800:01:002:0065 площею 3,7700 га; 7321586800:02:007:0008 площею 2,8378 га; 7321586800:02:008:0002 площею 5,8707 га, що розташовані в адміністративних межах Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області по акту приймання-передачі у стані, придатному для подальшого використання.
6. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства “Акула” (59436, Чернівецька обл., Заставнівський р-н, село Погорілівка, вул. Шевченка, буд. 33, код ЄДРПОУ 31598438) сплачений судовий збір в сумі 29 952,00 грн на користь Чернівецької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910120, банк платника ДКСУ м. Київ, код банку 820172, р/р UA378201720343110001000004946, класифікація видатків бюджету – 2800).
7. Відмовити у задоволенні позову в частині повернення Юрковецькій сільській раді Чернівецького району Чернівецької області земельної ділянки з кадастровим номером 7321586800:01:009:0043 площею 4,2271 га.

Повний текст рішення складено та підписано – 14 липня 2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.Г. Проскурняк