Дата документу  Справа № 317/1491/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №317/1491/26     Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/910/26      Доповідач у 2 інст. Кононенко Т.О.

ПОСТАНОВА
іменем України
10 липня 2026 року        м. Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Кононенко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Халупка С.В. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
за участю 
представника ОСОБА_1 — адвоката Трофимової Г.М., у режимі відеоконференції,
установив:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.03.2026 року о 21 год 25 хв на трасі H-08 Бориспіль — Дніпро — Запоріжжя, 475 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат — 1,39 проміле, тест № 3928. Водій від пояснень відмовився. Від керування відсторонений, про повторність попереджений. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607262 від 05.03.2026 року, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; 2) чеком технічного приладу ALCOTEST Drager 6820, результат тесту № 3928 становить 1,39 ‰; 3) карткою обліку адміністративного правопорушення від 05.03.2026 року; 4) актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого працівниками поліції у ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп?яніння, результат огляду на стан сп?яніння: позитивний, 1,39 ‰; 5) рапортом працівника поліції від 05.03.2026 року; 6) довідкою про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП, посвідчення водія НОМЕР_3 ; 7) архівом правопорушень; 8) відеозаписом події.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Сторона захисту зауважує, що вина ОСОБА_1 не була належним чином доведена. Суд не встановив законності зупинки автомобіля, належно не перевірив факту керування транспортним засобом та не дослідив усіх обставин, які мають значення для справи.
Звертає увагу, що захист не мав можливості завчасно ознайомитися з відеозаписом, що обмежило право на повноцінний захист.
Додатково зазначає, що суд формально оцінив надані поліцією документи, не перевіривши їхньої достовірності й законності отримання. Також не було належним чином з`ясовано, чи дотримано процедуру огляду на стан сп`яніння, зокрема щодо справності приладу, правильності проведення тестування та роз`яснення прав водію.
Вважає, що оскільки у справі залишилися суттєві сумніви щодо законності зупинки, факту керування, дотримання процедури огляду та допустимості доказів, постанова підлягає скасуванню, а провадження — закриттю через недоведеність складу адміністративного правопорушення. 
Позиції учасників апеляційного провадження
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду провадження не надсилала.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 — адвокат Трофимова Г.М. зазначила про можливість розгляду апеляційної скарги без участі самого ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні, не є перешкодою для розгляду справи.
Виходячи з цього, судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника.
Представник ОСОБА_1 — адвокат Трофимова Г.М. у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову в межах поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.
Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпеченню права на свободу та особисту недоторканність, презумпції невинуватості та забезпеченню доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також такими, що працюють в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також такими, що працюють в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05.03.2026 року о 21 год 25 хв на трасі Бориспіль — Дніпро — Запоріжжя, на блокпості, було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Volvo, номерний знак НОМЕР_2 , з метою перевірки документів. У ході перевірки було встановлено, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.
Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607262 від 05.03.2026.
Також факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , окрім протоколу, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: роздруківкою тестування до протоколу серії ЕПР1 № 607262 від 05.03.2026 з результатом 1,39 ‰, з яким погодився ОСОБА_1 під відеозапис; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на медичний огляд, відеозаписом з місця події від 05.03.2026, у ході якого водій ОСОБА_1 продув газоаналізатор «Драгер», з результатом якого погодився.
Дослідивши всі наявні докази в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові суду обставин.
Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, судом було досліджено всі наявні у справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, результати проведеного тестування із застосуванням спеціального технічного засобу, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та інші матеріали, що містяться у справі. Кожному із зазначених доказів суд надав належну оцінку як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням взаємного зв`язку між ними, що повністю відповідає вимогам законодавства та усталеній судовій практиці.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт порушення водієм Правил дорожнього руху і, як наслідок, — його законне зупинення, з огляду на таке.
З наявного відеозапису та інших матеріалів справи встановлено, що 05.03.2026 о 21 год 25 хв на трасі Бориспіль — Дніпро — Запоріжжя, на блокпості, було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Volvo, номерний знак НОМЕР_2 , з метою перевірки документів.
Момент руху транспортного засобу було зафіксовано на відеореєстратор. На момент зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним та під час перевірки документів не висловлював заперечень щодо законності зупинки транспортного засобу. Додатково водієві було повідомлено про непрацюючу фару в авто. Під час перевірки документів працівником поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 є явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів). На низку запитань поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв водій повідомив, що так, він вживав алкогольні напої. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, на що останній погодився. За результатами огляду було встановлено, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, а саме виявлено 1,39 проміле, у зв`язку з чим був складений протокол серії ЕПР1 № 607262. Також під час перевірки документів було встановлено, що водій керував транспортним засобом, не маючи поліса обов`язкового страхування, у зв`язку з чим теж був складений відповідний протокол серії ЕНА № 6774911.
Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній, здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених законом.
Однак законодавець встановлює винятки і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначеними ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з приписами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
При цьому належить врахувати те, що згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено режим воєнного стану, який діяв і на час події, зафіксованої в протоколі за участю ОСОБА_1 .
Більше того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не впливає на законність зупинки. Крім того, на цей час діє воєнний стан, і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти всі транспортні засоби та осіб, які ними керують.
Таким чином, виходячи з вищезазначеного, зупинка транспортного засобу водія була законною.
Окрім того, безпідставними є посилання сторони захисту на те, що водієві не були роз`яснені його процесуальні права. З матеріалів справи вбачається, що особа була ознайомлена зі змістом складених щодо неї документів, мала можливість надати пояснення, висловити заперечення, скористатися правовою допомогою та реалізувати інші права, передбачені законодавством. При цьому жодних зауважень щодо нероз`яснення прав під час складання процесуальних документів ОСОБА_1 не зазначав. Вказане підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься підпис ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі чек приладу не доводить законності огляду, якщо не встановлено, що огляд проведено уповноваженою особою, належним сертифікованим і повіреним засобом, із дотриманням установленої процедури, спростовуються відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовано, що при застосуванні газоаналізатора водієві роз`яснено порядок проходження огляду, проведено контрольний забір повітря.
Огляд ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а тому в апеляційного суду відсутні сумніви у компетентності працівників поліції та наявності у них спеціальних знань щодо порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, з використанням якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування приладу проводилось 29 жовтня 2025 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 05 березня 2026 року.
Вказане свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6810 та правомірність використання приладу Drager Alcotest 6810 працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 , відтак підстави для визнання його результатів недійсними відсутні.
Оскільки ОСОБА_1 не запитував у працівників поліції про наявність сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, у останніх не виникало обов`язку їх надавати, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє безпідставні доводи апеляційної скарги в цій частині.
До того ж, газоаналізатори «Drager Alcotest 6810» є зареєстрованими медичними виробами, які вносяться до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежені. Таке вбачається із пункту 43 Переліку зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Державної лікарської служби України від 29 грудня 2014 року № 1529. Тому жодних обмежень щодо використання газоаналізатора Drager не передбачено, що свідчить про правомірність використання приладу Drager Alcotest 6810 працівниками поліції під час виконання своїх обов`язків.
А тому твердження апеляційної скарги про те, що поліцейським був порушений порядок складення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 та процедура огляду на стан сп`яніння, є безпідставними з огляду на вказані вище обставини, зафіксовані, зокрема, на відеозаписі події.
Твердження сторони захисту про те, що суд не перевірив законність отримання доказів, є безпідставними та не підтверджуються жодними об`єктивними даними.
Стороною захисту не наведено конкретних обставин, які б свідчили про фальсифікацію доказів, їх отримання з порушенням вимог закону або наявність будь-яких істотних процесуальних порушень під час документування правопорушення. Саме по собі незадоволення результатами розгляду справи не може свідчити про незаконність чи недопустимість доказів.
Безпідставними є також доводи щодо неналежного з`ясування судом питання дотримання процедури огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи містять достатній обсяг доказів, які підтверджують, що огляд проводився уповноваженими працівниками поліції відповідно до вимог чинного законодавства та встановленого порядку. При цьому будь-яких доказів того, що процедура огляду була порушена настільки, що це могло вплинути на достовірність його результатів, стороною захисту не надано.
Посилання на можливу несправність спеціального технічного засобу, за допомогою якого проводився огляд, ґрунтуються виключно на припущеннях.
Матеріали справи не містять жодних відомостей про технічні несправності приладу, закінчення строку його повірки або неможливість використання такого приладу за призначенням. Будь-яких доказів, які б ставили під сумнів коректність роботи приладу, до суду не подано.
Доводи сторони захисту, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що сторона захисту була позбавлена можливості завчасно ознайомитися з відеозаписом, а отже, було обмежено право особи на захист, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи та оскаржуваної ухвали, 28.04.2026 захисником було подано заяву про внесення відомостей щодо представника до автоматизованої системи документообігу суду, надання доступу до електронної справи та відкладення судового розгляду. Зазначена заява була задоволена судом у повному обсязі: 29.04.2026 (що підтверджується відповідним розпорядженням, яке міститься в матеріалах справи) захиснику надано доступ до матеріалів справи через систему «Електронний суд», а розгляд справи відкладено майже на один місяць — до 28.05.2026.
За два дні до судового засідання — 26.05.2026 — сторона захисту направила на адресу суду першої інстанції пояснення, в яких просила, зокрема, надати відео з нагрудної камери працівника поліції.
Так, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції був долучений до справи на матеріальному носії інформації — DVD-диску.
При цьому суд слушно зазначив в оскаржуваній постанові, що відсутність такого відеозапису в електронній справі була обумовлена виключно технічними особливостями функціонування системи «Електронний суд» та не свідчила про неможливість ознайомлення з відповідним доказом.
Окрім того, апеляційний суд зауважує, що розгляд справ про адміністративні правопорушення в суді має надзвичайно жорсткі часові рамки. Зокрема, відповідно до вимог ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Таким чином, на думку апеляційного суду, надані матеріали свідчать про те, що захиснику були створені належні умови для ознайомлення з усіма доказами у справі. Після отримання доступу до матеріалів справи захисник мав достатній час для реалізації своїх процесуальних прав, у тому числі для звернення до суду із заявою про ознайомлення з матеріальним носієм інформації або отримання копії відеозапису в установленому порядку.
Отже, відсутні підстави вважати, що право на захист було обмежене діями суду.
Окрім того, при апеляційному розгляді апелянт мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права.
За таких обставин твердження про порушення права на повноцінний захист є припущеннями та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Варто також зазначити, що відповідно до принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Натомість наведені доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять посилань на конкретні істотні порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б вплинути на правильність ухваленого рішення.
Таким чином, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, перевірив наявні докази на предмет їхньої належності, допустимості та достовірності, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини особи. Підстав вважати, що під час проведення огляду на стан сп`яніння були допущені такі порушення процедури, які ставили б під сумнів достовірність отриманих результатів або допустимість відповідних доказів, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях правопорушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, а також аргументи, висловлені під час апеляційного розгляду, не містять посилань на належні докази чи порушення вимог законодавства та, на переконання суду апеляційної інстанції, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки — дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їхньому життю, здоров`ю, тяжкість імовірних наслідків — призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП,
ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката Халупка С.В., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Запорізького 
апеляційного суду      Т.О. Кононенко